У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 від 28.10.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Ужгородським міськрайонним судом розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 27.10.2020 року, біля 17 год. 45 хв., перебуваючи на сходинковій клітці, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних сімейних відносин, умисно наніс два удари свою рукою стиснутою в кулак в правий бік голови потерпілого, внаслідок яких ОСОБА_6 впав на землю, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №492 від 19.11.2020 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

02.03.2023 року від ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 , через канцелярію суду, надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 підтримали подане ними клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення поданого стороною захисту клопотання. При цьому, при вирішенні заявленого стороною захисту клопотання, просив звернути увагу суду на практику ВС, зокрема на Постанову ВП ВС від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання. Вважає, що заявлене стороною захисту дане клопотання є виключно підставою для уникнення обвинуваченого від відповідальності та покарання.

Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема подане стороною захисту клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частино першою ст. 125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботами на строк до одного року.

Дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" вказано, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового нетяжкого злочину, тяжкого чи особливо тяжкого.

Приймаючи до уваги той факт, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 було вчинено останнім у жовтні 2020 року, і у відповідності до вимог ст. 12 КК України, таке кримінальне правопорушення на сьогоднішній день є кримінальним проступком, то строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду у справі № 730/67/16-к від 26.03.2020 р., визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Разом з тим, при вирішенні заявленого стороною захисту клопотання, суд бере до уваги правовому позицію викладену у постанові ВП ВС від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20, де зазначено, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності чи покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення (п. 59). Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменті вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п.60).

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у п.47 вказаної постанови, звертає увагу на те, що на переконання Великої Палати, підхід, для якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені частиною другою статті 49 КК і є значно тривалішими . Наслідком цього може бути притягнення до відповідальності та застосування заходів примусу за межами термінів, визначених відповідними кримінально-правовими нормами, що рівнозначно покаранню без закону всупереч забороні, встановленій статтею 7 Конвенції.

Враховую викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку, диференційовані строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, на даний час, закінчилися, що є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладені фактичні обставини справи та зважаючи на те, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину минуло більше двох років, обвинувачений заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності, суд дійшов висновку, що подане ОСОБА_4 та його адвокатом ОСОБА_5 клопотання ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, є підставним, а тому підлягає до задоволення.

Водночас, слід зазначити, що закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 - задоволити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрити, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1