ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/229/23

Провадження № 1-кс/210/77/23

"14" січня 2023 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000075 від 13.01.2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ромської національності, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не маючого, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.01.2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- 14.02.2006 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.02.2011 року Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 19.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.01.2018 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання.

- 09.05.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим терміном на 1 рік,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з клопотанням звернулася слідча СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 з 5:30 години 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи ряд не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей, у тому числі за умисні корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 12.01.2023 о 18 год. 32 хв., знаходячись біля магазину «Диканька», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг вул. Нахімова, 28а в Металургійному районі м. Кривого Рогу, ОСОБА_5 побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав у руці мобільний телефон марки «Samsung» М21, imei: НОМЕР_1 . В цей час у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung», який належить ОСОБА_7 з корисливого мотиву, для обернення його у подальшому на свою користь.

В цей же час, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, враховуючи вади потерпілого, у вигляді обмеженої можливості, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно й цілеспрямовано, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та попрохав у нього мобільний телефон марки «Samsung», пояснивши, що йому потрібно здійснити телефонний дзвінок. ОСОБА_7 не підозрюючи, що ОСОБА_5 має намір на заволодіння його мобільного телефону, погодився та передав останньому свій мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи в руці переданий йому ОСОБА_7 мобільний телефон, реалізуючи свій прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном з місця вчинення злочину почав втікати, на зауваження потерпілого гр. ОСОБА_7 повернути йому викрадений телефон не реагував, та з викраденим мобільним телефоном марки «Samsung» М21, imei: НОМЕР_1 , зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, відповідно до якого 07 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство». Даним Законом було внесено зміни до низки статей Кримінального кодексу України, а також посилено покарання передбачене статтею 186 (грабіж), даний злочин доповнився кваліфікуючою ознакою скоєння в умовах воєнного стану, тому діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вчинений в умовах воєнного стану», за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р., дата набуття чинності 11.09.97р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Єлоєв проти України (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа Буткевічюс проти Литви (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

13 січня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0000075.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 12.01.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозаписів; протоколом огляду предмету від 13.01.2023 року; протоколом допитом свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_7 , протоколом затримання особи; постановою про визнання та долучення речового доказу до кримінального провадження від 13.01.2023 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 13.01.2023 року.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим, доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого або свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Діяння ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований, тобто відсутнє законне джерело доходів, йому інкримінується вчинення тяжкого злочину, не одружений, не має на утриманні дітей, соціальних зв`язків немає, одже усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, підозрюваний раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних речовин. 09.05.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області йому було призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік, тобто підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку. Вказане свідчить про його стійку злочину діяльність, разом з тим законних джерел доходу не має, та в зв`язку з чим вчиняє корисливі кримінальні правопорушення, тому зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інший злочин.

Також, ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується характером вчиненого злочину, в якому ОСОБА_5 підозрюється, при цьому, слідчий суддя враховує, що особи, які є потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що прокурор довів у судовому засіданні недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період іспитового строку.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_5 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 березня 2023 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 53680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 на строк до 13 березня 2023 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню, крім участі у процесуальних діях.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали до 13 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 14 січня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1