ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1943/22 Справа № 176/2006/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 листопада 2022 року включно. Визначено заставу у розмірі 130 000 (ста тридцяти тисячі) гривень, у разі внесення застави покладено на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі. Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Слідчим суддею визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, та визнано, що цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім застави у встановленому розмірі, яка, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку цього підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року скасувати та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Вказує, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем не має можливості внести заставу. Зазначає, що дотримувався належної процесуальної поведінки та з`являвся до слідчого за першим викликом, у зв`язку з чим застосування виняткового запобіжного заходу вважає невиправданим.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та проаналізовані судом першої інстанції.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: витягом з ЄРДР; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 15.09.2022; протоколом огляду місця події від 15.09.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.09.2022; протоколом огляду предмета від 22.09.2022; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження від 26.09.2022; протоколом пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_9 від 28.09.2022; висновком експерта №2644/22 від 26.09.2022; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.09.2022, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.
Також є правильним висновок слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того колегією суддів приймається до уваги, що ОСОБА_6 не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і має не зняті та не погашені судимості, на даний час небезпідставно підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, що дозволяє грунтовно припускати, що останній схильний до антисоціальної поведінки, тому ризик продовження злочинної діяльності є обґрунтованим.
На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість, характер скоєного злочину та відомості про особу підозрюваного, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього на даній стадії розгляду, а наведені дані про його особу не слугують підставою для зміни запобіжного заходу.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Доводи підозрюваного щодо незастосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки слідчим суддею визначено альтернативний захід у вигляді застави у достатньому та співмірному розмірі для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, з огляду на тяжкість скоєного злочину та дані про особу ОСОБА_6 .
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4