Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2414/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з Малинським районним судом Житомирської області справу № №283/2414/21 0000152) за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 28.11.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_8 (далі ОСОБА_11 ) визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (далі КК), та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з 28.06.2021, зарахувавши у цей строк попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту на підставі ч. 5 ст.72 КК України.

Вирішено вважати ОСОБА_11 таким, що повністю відбув покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного на підставі ухвал слідчого судді Малинського районного суду від 30.06.2021 та 01.07.2021, скасовано.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - спричиненні ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, за таких обставин.

Близько 22 год 41 хв 27.06.2021 біля продуктового магазину по вул. Клубній, 5 у с. Головки Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфліктної ситуації з потерпілим ОСОБА_7 , тримаючи ніж у руці, махнув рукою перед потерпілим, в результаті чого ковзаючим рухом ріжучої частини клинка ножа спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді колюче-ріжучого непроникаючого поранення передньої стінки грудної клітки по середньо-ключичній лінії в ділянці 2 міжребер`я.

Згідно висунутого обвинувачення, 27 червня 2021 року близько 22 години 41 хвилина, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля продуктового магазину по АДРЕСА_2 , під час конфліктної ситуації з ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних стосунків, що виникли раптово, вирішив умисно вбити останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_8 витягнув із власного рюкзака розкладний ніж, після чого наблизився до ОСОБА_7 та із значною силою прикладання наніс останньому клинком ножа один удар в область грудної клітки зліва, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колюче-ріжучого непроникаючого поранення передньої стінки грудної клітки по середньо-ключичній лінії в ділянці 2 міжребер`я, яке по своєї категорії відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

У ході вчинення посягання на життя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг його завершити з причин, які не залежали від його волі, а саме тому, що ОСОБА_7 своєчасно було надано своєчасну невідкладну медичну допомогу.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок залишити без змін. Твердить про невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду про недоведеність винності обвинуваченого у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, неправильність перекваліфікації дій обвинуваченого з ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 на ч. 2 ст. 125 КК України, та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Вказує також про неповне врахування судом висновків судово-медичної експертизи про характер, локалізацію та механізм заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на трупі потерпілого.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 твердить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування захисника та пояснення обвинуваченого в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_11 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я за вказаних у вироку обставин та недоведеність умислу обвинуваченого на закінчений замах на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наведеними у вироку фактичними даними, яким судом дано належну оцінку.

Судом першої інстанції було обґрунтовано визнано достовірними послідовні показання обвинуваченого під час судового розгляду про обставини заподіяння ним ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження шляхом здійснення ковзаючим рухом одного помаху ножем, та про те, що він не мав наміру на позбавлення життя потерпілого, оскільки вони узгоджуються із сукупністю повно досліджених та наведених у вироку доказів.

Зокрема, підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 про обставини конфлікту та поведінку обвинуваченого, який після спричинення йому легкого тілесного ушкодження не продовжував наносити йому удари ножем, хоча йому ніхто не перешкоджав у цьому; висновками судово-медичної експертизи про виявлення у потерпілого ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження у виді непроникаючого поранення передньої стінки грудної клітки по середньо-ключичній лінії в ділянці 2 міжребер`я довжиною приблизно 4 см, яке могло утворитися за вказаних обвинуваченим та потерпілим обставин; висновками експертиз про виявлення на футболці потерпілого лінійного порізу довжиною 4 см, яке могло утворитися внаслідок ковзання ріжучої поверхні гострого предмета, можливо ножа; показаннями судово-медичного експерта про те, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження не свідчать про те, що обвинувачений наносив удар ножем зи значною силою прикладання.

Згідно пояснень потерпілого, останній не сприймав дії обвинуваченого як такі, що направлені на його вбивство, оскільки ОСОБА_11 не висловлював йому будь-яких погроз та, маючи реальну можливість наносити йому удари ножем після ковзачого помаху, після його ОСОБА_12 не втарачав свідомості та не падав, не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на позбавлення його життя, та без припинення його дій будь-ким самостійно залишив місце події.

Вирішуючи питання щодо змісту та спрямованості умислу винного, суд першої інстанції урахував усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, його спосіб, знаряддя злочину; кількість, характер та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень та причини припинення посягання, поведінку винного та потерпілого до та після події.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що заподіявши вказаним способом потерпілому легке тілесне ушкодження у вигляді у вигляді колюче-ріжучого непроникаючого поранення передньої стінки грудної клітки по середньо-ключичній лінії в ділянці 2 міжребер`я, з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_11 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, що таким чином можуть бути заподіяні будь-які тілесні ушкодження, однак не бажав та не передбачав наслідків у виді смерті потерпілого, хоча міг та повинен був їх передбачити, тобто діяв з умислом на спричинення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень та не мав умислу на позбавлення смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Тому судом першої інстанції обґрунтовано визнано недоведеним обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні закінченого замаху на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 та перекваліфіковано дії обвинуваченого зі ст. ст. 15, ч. 2, 115 ч. 1 КК на ч. 2 ст. 125 цього Кодексу.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , відповідно до положень ст. 65 КК, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання відшкодування потерпілому матеріальної і моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, позитивно характеризується. Судом також враховано думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого. Судом було враховано принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, призначено покарання, яке за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нових злочинів.

Тому відсутні підстави для скасування чи зміни вироку, що є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 28.11.2022 за ч.2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту ухвалення.

Судді: