СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/706/21
Провадження № 1-кп/306/54/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

адвоката потерпілої ОСОБА_5

адвоката обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 16.02.2021, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Свалява, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2021 року близько 19.00 годин обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи в кімнаті будинку за адресою АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв сварку зі своєю знайомою ОСОБА_4 , в ході якої діючи умисно,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, маючи на меті умисно спричинити тілесне ушкодження потерпілій, схопив останню лівою рукою за пальці правої руки та стиснув, чим саме спричинив потерпілій тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків з підвивихом, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою розлад здоровя більше 21-го дня.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоровя або значну стійку втрату працездатсності менш як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав та пояснив, що між ним та потерпілою сталась сутичка, однак перелом пальця, отримала внаслідок того, що наносила йому удар, а не він їй зламав. Цивільний позов, заявлений потерпілою не визнає.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона проживала з обвинуваченим та 13.02.2021 року між ними сталась суперечка, внаслідок якої обвинувачений сильно стиснув її праву руку та зламав палець на руці. Заявила до обвинуваченого цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3 470,50 гривень та 200 000,00 гривень моральної шкоди.

Зважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою вину у скоєному, його вина стверджується наступними доказами:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.02.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 заявила про нанесення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень(а.с.177-179);

висновком експерта від 19.02.2021 року №25/С , згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків та підвивихом, згідно Наказу МОЗ України за №6 від 17.01.95 Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п.2.2.2. кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою розлад здоровя більше 21-го дня (так як для зрощення,ушкодженої кістки та повного відновлення функції пальця, необхідний термін більше 21 дня) (а.с.184-186).

З обвинуваченим ОСОБА_7 проведено слідчий експеримент, що відображено в протоколі від 27.04.2021 року та фототаблиць до нього (а.с.208-214).

У висновку експерта №37/С від 29.04.21 судово-медичним експертом зазначено, що враховуючи дані висновку експерта №25/С від 19.02.21, а саме характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , обставини справи викладені нею та дані протоколу слідчого експерименту від 27.04.21 р.,-покази ОСОБА_7 не відповідають характеру, механізму, локалізації тілесним ушкодженням, наявних у потерпілої і закритий перелом проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті не міг утворитись за обставин вказаних підозрюваним під час слідчого експерименту (а.с. 190-192).

На підставі наведених та оцінених доказів суд визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та вважає, що органи досудового слідства вірно кваліфікували його дії за вказаним законом.

Як помякшуючі обставини покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КК України суд не знаходить.

Обтяжуючі обставини покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

Суд враховує те, що обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до статті 12 КК України вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України є нетяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і застосувати до обвинуваченого покарання в межах санкцій ч.1 ст.122 КК України. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 ч.1 КК України.

При розгляді цивільного позову ОСОБА_4 , судом встановлено, що потерпіла просить суд стягнути з обвинуваченого відшкодування 3 470,50 гривень майнової шкоди та 200 000,00 гривень моральної шкоди, завдану внаслідок заподіяння їй тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, під час судового розгляду потерпіла зазначила, що свій позов підтримує в повному обсязі, до позову нею долучено документи щодо понесених витрат на лікування на загальну суму 3 470 гривень 50 копійок, а тому суд задовольняє дану суму. Крім того, потерпіла зазначила, що їй було завдано моральної шкоди, яка викликана зміною звичайного способу життя, порушенні нормальних стосунків з оточуючими, родичами,знайомими, зазнала душевних та психологічних страждань.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено потерпілій з боку обвинуваченого внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілій моральна шкода безпосередньо пов`язана з ушкодженням здоров`я, а тому завдану їй шкоду необхідно компенсувати в грошовому еквіваленті.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяного потерпілій тілесного ушкодження, що потягло розлад здоров`я на тривалий час, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає, що сума, заявлена потерпілою у розмірі 200 000 грн. у рахунок її відшкодування, є занадто збільшеною і з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Для стягнення більшого розміру відшкодування суд передбачених законом підстав не встановив, оскільки позивач не підтвердив доказами настання внаслідок травмування невідворотних негативних наслідків.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, підлягає частковому задоволенню у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 369-371 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 ч.1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 3 470 (три тисячі чотиристо сімдесят) гривень 50 копійок та 30 000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті вимог відмовити.

Речові докази - медичну картку амбулаторного хворого заповнену на ОСОБА_4 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1