ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2023 року

м. Київ

справа № 477/378/22

провадження № 51-2929км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 6 вересня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду ввечері 23 березня 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля АЗС «WOG» (розташованій на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 168 км, поблизу с. Шевченково Миколаївського району Миколаївської області), побачив, що приміщення АЗС пошкоджено в ході ведення військових дій та не функціонує.

Розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 прийняв рішення про використання пошкоджень спричинених приміщенню АЗС з метою заволодіння наявним там майном. Таким чином у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення майна, яке знаходиться на території станції, шляхом незаконного проникнення на територію цього приміщення.

В подальшому, ОСОБА_6 проник на територію АЗС, в приміщенні якого виявив пошкоджений платіжний термінал, далі вилучив стек з грошима, з якого викрав грошові кошти в сумі 76 215 грн та з місця вчинення кримінального правопорушення з зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Пейбокс» матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника, а вирок суду - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження. Вказує, що засуджений не мав умислу на незаконне заволодіння чужим майном, оскільки знаходився правомірно на території АЗС з метою притулку для ночівлі, а грошові кошти ним були знайдені та він мав на меті їх повернути. Крім того, приміщення АЗС і термінал були пошкоджені внаслідок ведення військових дій, а також протиправними діями третіх осіб, вони були залишені працівниками станції та не знаходились під охороною. Також вказує, що засуджений не був присутній під час розгляду справи апеляційним судом, що є істотним порушенням вимог КПК. Відтак рішення судів є незаконними і необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення цієї скарги.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Висновок суду першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами.

Зокрема, до таких висновків місцевий суд дійшов на підставі показань самого засудженого ОСОБА_6 , котрий частково визнав винуватість у вчиненому та пояснив, що дійсно увечері 23 березня 2022 року йшов по автодорозі з м. Миколаїв в сторону м. Херсон, а коли стемніло, вирішив зупинитись та заночувати у приміщенні зруйнованої будівлі АЗС, в якій були вибиті вікна та відчинені двері. Прокинувшись вранці, побачив пошкоджений пейбокс, в якому знаходився пенал з грошима, які він дістав і поклав у свій рюкзак. Покинувши приміщення АЗС, він вирішив повернутися на блокпост зі сторони м. Миколаїв та передати гроші військовим. В подальшому його було затримано та під час особистого огляду виявлено грошові кошти. Він усвідомлював, що грошові кошти йому не належать і повноважень від власника на їх переміщення не мав. Заперечив, що вчинив крадіжку, оскільки мав намір повернути гроші, а також, що саме він пошкодив термінал та розкрив сейф.

Як убачається з вироку, суд визнав недоведеним зазначені в обвинувальному акті обставини відносно пошкодження ОСОБА_6 платіжного терміналу та вскриття ним сейфу, у якому знаходився стек з грошима, оскільки жодного доказу на підтвердження цього прокурором надано не було. На що також вказує захисник в касаційній скарзі.

Разом із цим, допитаний у суді представник потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що у приміщенні АЗС знаходиться платіжний термінал, що належить ТОВ «Пейбокс». Після початку війни з ним був втрачений зв`язок, однак до втрати зв`язку у терміналі знаходилось понад 91 000 грн, оскільки інкасація з 24 лютого 2022 року не проводилась. Також пояснив будову платіжного терміналу та можливий спосіб отримання доступу до грошових коштів.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 24 березня 2022 року з фототаблицями, з якого убачається, що з правого боку приміщення АЗС розташоване пластикове вікно, яке розбито. Платіжний термінал має механічні пошкодження у виді вм`ятин та подряпин (передня кришка піднята, над нею знаходиться монітор, наявні пошкодження коробок (касет) терміналу та планок кріплення). Також під час огляду з середини терміналу вилучено стек для грошових коштів, який відчинений.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_6 щодо зруйнованості будівлі та вільного доступу до приміщення АЗС, є безпідставними, оскільки вони спростовуються даними вищезгаданого протоколу огляду з фототаблицями до нього, з яких убачається, що конструкції приміщення АЗС, окрім одного вікна, є цілими та неушкодженими.

Також судом було досліджено інші письмові докази, зокрема: протокол огляду місця події від 25 березня 2022 року з фототаблицями, відповідно до якого було оглянуто стек для грошових коштів, який був у відкритому стані, на кришці наявний внутрішній замок з подряпинами, на момент огляду стек порожній; довідки ТОВ «Пейбокс» від 24 та 25 березня 2022 року, з яких убачається що у термінали, який розташований в приміщенні АЗС в день крадіжки знаходились грошові кошти в сумі 91 325 грн, а внаслідок протиправних дій третіх осіб було пошкоджено всі складові терміналу.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 25 березня 2022 року, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 впізнали ОСОБА_6 , як особу, яку було зупинено біля АЗС «WOG» та в рюкзаку у якої знаходились грошові кошти. При цьому, чоловік пояснив, що викрав їх з терміналу. Згідно з протоколом огляду предмету (речей) від 25 березня 2022 року, був проведений огляд сейфпакету з грошовими коштами (загальна сума склала 76 215 грн), що були вилучені з рюкзака ОСОБА_6 під час його затримання. Грошові кошти були передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого.

Суд зазначив, що вказані докази підтверджують, що з приміщення АЗС «WOG» були викрадені грошові кошти, які належать ТОВ «Пейбокс», а також, що їх крадіжку вчинив ОСОБА_6 , котрий усвідомлював, що грошові кошти йому не належать та правових підстав для їх переміщення він не мав.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , належним чином перевірив викладені в ній доводи про незаконність та необґрунтованість вироку, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Зокрема, суд погодився з висновком місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначивши, що такий висновок повністю підтверджується зібраними та дослідженими доказами, які апеляційний суд вважає належними і допустимими.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на незаконне заволодіння чужим майном, які він визнав безпідставними.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що у даному кримінальному провадженні встановлено наявність перешкод для потрапляння особи на територію АЗС, а саме відсутність вільного доступу на таку територію, при цьому, можна з впевненістю вказати, що перебування ОСОБА_6 на території станції було незаконним. Наявність умислу у ОСОБА_6 саме на викрадення майна з території АЗС підтверджується тим, що останній був затриманий поза приміщенням станції, і при ньому, у сумці, знаходились грошові кошти, які він викрав з терміналу належного ТОВ «Плейбокс», який знаходився в приміщенні АЗС.

Крім того, та обставина, що свідки не були безпосередньо на місці події, а їх показання не співпадають з показаннями засудженого, на думку суду, істотно не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки майна з території станції. В даному випадку, суд у вироку виклав показання засудженого та надав їм належну правову оцінку, проаналізував ці показання та навів докази на їх неврахування, зокрема, в тій частині, що в приміщенні станції були вибиті вікна та двері, які повністю спростовані даними, що містяться у протоколі огляду місця події. А факт того, що в судовому засіданні не підтверджено, що засуджений пошкодив платіжний термінал та вскрив сейф, у якому знаходився стек з грошима, не впливає на доведеність його винуватості у вчиненні крадіжки.

З наведеними в ухвалі висновками погоджується й колегія суддів та вважає, що рішення апеляційного суду є законним, обґрунтованим, вмотивованим та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Що стосується доводів захисника про допущені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний розгляд відбувся без участі засудженого, то слід зазначити наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на вирок суду першої інстанції захисником було подано апеляційну скаргу в які ставилось питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття кримінального провадження.

Так, згідно із розписками наявними в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_6 отримав копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження, апеляційної скарги захисника, пам`ятку про права і обов`язки, а також повідомлення про призначення апеляційного розгляду на 26 липня 2022 року.

В подальшому апеляційний розгляд було відкладено на 6 вересня 2022 року, про що надіслано повідомлення на адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для вручення засудженому, яке згідно розписки ОСОБА_6 отримав 3 серпня 2022 року.

З огляду на викладене, апеляційним судом було належним чином повідомлено засудженого ОСОБА_6 про дату, час і місце апеляційного розгляду справи. Разом із цим, в матеріалах справи відсутні заяви чи клопотання засудженого про його бажання брати участь у апеляційному розгляді.

Крім того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження брав участь адвокат ОСОБА_7 , котрий активно здійснював захист засудженого ОСОБА_6 , підтримав вимоги викладені в своїй скарзі, проте жодних клопотань про відкладення розгляду на іншу дату, у зв`язку з необхідністю забезпечити участь засудженого в судовому засіданні, не заявляв.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про порушення вимог КПК під час апеляційного розгляду, оскільки засудженого було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, проте заяви від нього про бажання брати участь у апеляційному розгляді до суду не надходило.

Наведені в касаційній скарзі мотиви щодо незгоди з судовими рішеннями не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти висновку, що рішення були постановлені з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке було б безумовною підставою для скасування судових рішень, судом касаційної інстанції також не встановлено.

За таких обставин, підстави для задоволення касаційної скарги захисника, скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 6 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3