Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8575/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в межах кримінального провадження,
щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
(в режимі відеоконференції) обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2022 за ч.1 ст.309 КК України та призначено остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Від прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що строк запобіжного заходу, який обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під-вартою закінчується 12.11.2022, а в провадженні наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що обумовлює необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме : останній може переховуватись від органів розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити нове кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за скоєння аналогічних злочинів, протягом тривалого часу відбував покарання у виді позбавлення волі, але на шлях виправлення не став і після звільнення з місць позбавлення волі у короткий термін знову вчинив ряд злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Заслухавши прокурора, який підтримав вказане клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2022 за ч.1 ст.309 КК України та призначено остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на час постановлення ухвали, існують обґрунтовані підстави вважати, що наявні не абстрактні, а конкретні ризики можливості вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та переховування від суду, та відповідно неможливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового засідання прокурор належним чином обґрунтував ризики, які передбачені статтею 177 КПК України та викладені в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд, а саме: ОСОБА_7 може переховуватись від органів розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити нове кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду, існуючі ризики не зменшились, їх запобігання неможливе без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому обвинуваченому необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід залишено без змін - тримання під вартою, тобто до 12.11.2022 року.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2022 року, неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 06.01.2023, включно.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 -задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме по 06.01.2023 року включно.

Строк дії ухвали по 06.01.2023 включно.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :