єдиний унікальний номер справи 546/816/22
номер провадження 1-кп/546/91/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2022 року за № 0000481 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 (зі слів обвинуваченого АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, перебуває на посаді навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 (зі слів обвинуваченого АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, перебуває на посаді навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
встановив:
Військовослужбовець за контрактом старший солдат ОСОБА_4 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 грудня 2020 року № 154-рс на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16 грудня 2020 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2022 № 78-рс старший солдат ОСОБА_4 солдат резерву запасної роти увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 20 вересня 2022 року.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на протиправний шлях.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, 28.09.2022 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 разом з братом ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із матір`ю ОСОБА_6 умисно штовхнув потерпілу руками обох рук та від даного поштовху вона впала та вдарилась об одвірок дверей та пошкодила верхню губу. Після цього ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в обличчя з лівого боку та удар кулаком правої руки в ділянку верхньої губи зліва, далі наніс удар долонею в ліву половину обличчя та два удари кулаком правої руки в праву тім`яну ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці нижньої повіки лівого ока та в ділянці верхньої губи з крововиливом під слизову оболонку, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, ОСОБА_4 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, військовослужбовець за контрактом старший солдат ОСОБА_5 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 грудня 2020 року № 154-рс на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16 грудня 2020 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.08.2022 № 66-рс старший солдат ОСОБА_5 , номер обслуги реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 03 серпня 2022 року.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на протиправний шлях.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, 28.09.2022 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , разом з братом ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із матір`ю ОСОБА_6 , умисно наніс один удар ногою у взутті в ділянку грудної клітини зліва, від вказаного удару остання присіла. Після цього, коли ОСОБА_6 знаходилась у положенні сидячи ОСОБА_5 , знаходячись позаду неї, наніс два удари ногою у взутті в поперекову ділянку спини та верхню частину сідниці, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої бокової поверхні грудної клітки, в лівій поперековій ділянці в кількості 2-х, в крижовій ділянці, в ділянці верхнє-внутрішнього квадрата правої сідничної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як у своїй сукупності так і кожне окремо як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, ОСОБА_5 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

31 жовтня 2022 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
Також, 31.10.2022 між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоди про примирення, визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їм узгоджене покарання згідно умов угод про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання згідно умов угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання згідно умов угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила затвердити угоди про примирення та розглядати кримінальне провадження за її відсутності.
Розглядаючи питання про затвердження угод суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України віднесене до кримінальних проступків.
Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Судом також встановлено, що умови угод не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угод про примирення, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч. 7 ст. 128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, та керуючись Кримінальним кодексом України, ст. 314, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:
Затвердити угоду від 31 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000481 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Затвердити угоду від 31 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000481 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1