Справа № 592/3961/20
Провадження № 1-кп/592/179/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000367 від 28.01.2020 року, які надійшли з Сумської місцевої прокуратури 24.03.2020 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27.01.2020 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходячись в під`їзді № 2, будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих приязних відносин вчинили сварку з сусідом ОСОБА_8 , який відразу зателефонував і повідомив про вказаний факт на лінію «102» та своєму батьку ОСОБА_6 . В подальшому до вище вказаного будинку прибули працівники патрульної поліції та приїхав на автомобілі марки «Рено Кліо» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , де вже знаходився його син ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які продовжували ображати ОСОБА_8 нецензурною лайкою. Далі працівники патрульної поліції запросили ОСОБА_7 до Сумського ВП ГУНП в Сумській області, покинули місце події разом з останнім.
Після чого ОСОБА_8 зайшов до своєї квартири, де одягнувшись одразу вийшов на вулицю з вище вказаного під`їзду та до нього одразу підбіг ОСОБА_4 , який почав у хаотичному порядку наносити ОСОБА_8 удари, а саме кулаками рук наносив удари по обличчю, та ногами по його ногах та тулубу і руках. ОСОБА_8 почав прикриватись та відступати.
ОСОБА_6 одразу підбіг до них та стоячи з правого боку ОСОБА_4 почав відтягувати останнього за куртку в області правого плеча. ОСОБА_4 , не бажаючи заспокоїтись, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, в момент коли потерпілий тримав його за праве плече, наніс один удар кулаком правої руки, через ліву руку останнього, в область лівої нижньої частини щелепи ОСОБА_6 , чим спричинив перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва зі зміщенням.
В результаті дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 181 від 21.02.2020 року, у вигляді «перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням». Вказане тілесне ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Положення статей 62, 129 Конституції України та статей 7,17, 22 КПК України визначають основними засадами судочинства у кримінальних справах зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в скоєному не визнав та суду пояснив, що він 27.01.2020 року перебував за адресою АДРЕСА_4 , його знайомий ОСОБА_9 залишався в під`їзді на сходинках, коли між останнім та сусідом ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого сусід викликав працівників поліції та зателефонував своєму батьку ОСОБА_6 .. Після приїзду працівників поліції, які забрали з собою ОСОБА_7 , між ним та сином потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_10 , конфлікт продовжився. Під час конфлікту він наніс ОСОБА_11 декілька ударів руками та ногами, де останній прикривався руками. На допомогу підійшов потерпілий ОСОБА_6 та схопив його за куртку, він наніс останньому один удар в область обличчя. Коли приїхали інші працівники поліції, то забрали його у відділення на вул. Першотравневу, та через деякий час його відпустили. Медичне обстеження на стан сп`яніння відносно нього не проводили. Про те, що у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження йому не відомо. Просив виправдати його через відсутність вчинення ним кримінального правопорушення. Цивільний позов не визнав, оскільки вважає себе не винним.
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом". Таким чином, дане положення встановлює презумпцію невинуватості обвинуваченої особи.
Презумпція невинуватості особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, є однією з найважливіших демократичних засад, що характеризують правову державу та її кримінальне судочинство.
Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно із ст. 91 КПК України, обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні являються подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, тощо.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме покази потерпілого та свідків, які були допитані у встановленому законом порядку та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від показань.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 27.01.2020 року пізно ввечері йому зателефонував його син ОСОБА_11 та повідомив, що він викликав працівників поліції, оскільки сусіди по під`їзду за адресою АДРЕСА_3 вчинили з ним конфлікт. Коли він під`їхав до будинку, де мешкає син, то були працівники поліції, які забрали з собою ОСОБА_7 . ОСОБА_4 залишався біля другого під`їзду, вів себе не адекватно та накинувся на нього, щоб захиститися він лівою рукою взяв за праве плече куртки ОСОБА_12 , а останній наніс йому удар кулаком у ліву нижню щелепу. Другий патрульний наряд, який приїхав за викликом, забрав ОСОБА_4 до відділення поліції. Він разом з сином приїхали до відділення поліції самостійно на його автомобілі. Вночі 28.01.2020 року йому виписали направлення до лікарні і він поїхав до Сумської обласної лікарні, де у нього виявили перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Знаходився на стаціонарному лікуванні, де йому робили операцію, в подальшому лікувався амбулаторно. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 100000 грн. моральної шкоди та 1631 грн. 20 коп. матеріальної шкоди за витрати по придбанню ліків. При визначенні міри покарання просив суворо наказати, оскільки обвинувачений вини своєї не визнає, в скоєному не розкаюється та байдуже ставиться до вчиненого.
Також в судовому засіданні були допитані свідки зі сторони обвинувачення.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є сином потерпілого ОСОБА_6 та на час події 27.01.2020 року він проживав за адресою АДРЕСА_5 , обвинувачений мешкав в квартирі АДРЕСА_6 за цією адресою. Того дня мати ОСОБА_4 працювала в АТБ на добу і вони випивали. Вночі об 23-30 він вийшов з квартири та зробив зауваження хлопцю, який був на площадці біля квартири, але останній накинувся на нього з кулаками і почав наносити удари. Це був ОСОБА_9 , який покликав ОСОБА_13 , а він викликав патрульну поліцію, яким повідомив, що хлопці перебувають у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та зателефонував батьку. Після приїзду батька, ОСОБА_4 перебував на вулиці, стояв біля під`їзду та кричав і йому погрожував. Підійшовши ближче став наносити йому удари, коли підійшов його батько ОСОБА_6 і почав відтягувати ОСОБА_12 від нього, то взяв останнього за праве плече куртки, а ОСОБА_12 наніс батьку удар кулаком в нижню ліву щелепу. Видимих тілесних ушкоджень у батька не було. Коли приїхала друга патрульна поліції, то забрали ОСОБА_12 до відділення поліції, а він з батьком поїхали на автомобілі батька, він сидів за кермом. Написали заяву в поліції та поїхали до травмпункту. Зранку батько поїхав до лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_15 та 27.01.2020 року близько 23-30 год. Коли вони стали відпочивати, то у сусідів було шумно. Чоловік відкрив двері та зробив зауваження, особа, яка перебувала на площадці розмахував руками і зірвав ланцюг з шиї чоловіка та намагався її забрати. За цими подіями вона наглядала у дверний глазок. Потім вона відчинила двері за попрохала чоловіка зайти в квартиру. Сусіди били у двері квартири, кричали, її чоловік викликав патрульну поліцію та вийшов до під`їзду її зустрічати.
Коли вона вийшла з під`їзду, то бачила, як ОСОБА_16 розмахував руками в бік її чоловіка, а батько чоловіка - ОСОБА_6 відтягував ОСОБА_12 він нього за плече куртки, коли останній продовжував наносити удари та завдав один удар кулаком правою рукою в щелепу ОСОБА_6 , через його ліку руку, на що останній повідомив, що мабуть йому розбили щелепу. На той час поліція ще не приїхала. Поведінка у ОСОБА_4 була неадекватною, коли його намагалися заспокоїти.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він працює інспектором УПП, взимку 2020 року ввечері, він разом з напарником ОСОБА_18 , приїхали за викликом у Курський мікрорайон м. Суми на вул. Р. Атаманюка, там стався конфлікт між сусідами, вони спілкувалися з чотирма особами, двоє хлопців і батько з сином. Був конфлікт між сином та одним із хлопців, якого вони в подальшому забрали та повезли у відділення поліції. Під час їхнього перебування був словесний конфлікт між батьком та іншим хлопцем. На місці події вони перебували 15-20 хвилин, в цей час ніхто нікого не бив. У відділенні поліції бачили сина з батьком. Прізвищ не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомив, що він в екіпажі з інспектором ОСОБА_17 приїхали на виклик по АДРЕСА_3 , події були в минулому році, вночі до 12 години, у них була нічна зміна. Викликала їх потерпіла сторона, було два хлопця та син з батьком, які продовжували між собою з`ясовувати стосунки, щось намагались довести один одному. Перебували вони менше півгодини, удари при них не завдавались. Тілесних ушкоджень він не пам`ятає і візуально видно не було.
Свідок ОСОБА_20 , який двічі допитувався у судовому засіданні, як зі сторони обвинувачення так і зі сторони захисту, суду пояснив, що він працює інспектором УПП та число та місяць він не пам`ятає, рік тому, у вечірній час, коли приїздив за викликом на АДРЕСА_3 , до під`їзду будинку. Між сусідами будинку виник конфлікт через шум. До них приїздив інший екіпаж та агресивного хлопця забрали у відділення поліції. Зі слів учасників конфлікту, сварка з сусідом, переросла у бійку, всі були на емоціях. Видимих тілесних ушкоджень у потерпілого він не пам`ятає, але припустив, що у нього перелом або з носом, або у щелепі, він намагався багато не балакати. Обвинуваченого ОСОБА_12 вони доставили до відділення поліції. Потерпілий разом з сином самі приїхали до відділення поліції, та самостійно їздили до медичного закладу
На доведеність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення прокурором для дослідження під час судового розгляду були надані такі письмові докази:
Витяг з ЄРДР за № 0000367 від 28.01.2020 року за ч. 1 ст. 122 КК України, в якому викладені обставини, що 27.01.2020 року о 23-30 год. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поряд з під`їздом № 2 будинку , який розташований за адресою АДРЕСА_3 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.131).
Форма вивода АРМ 102 від 27.01.2020 р. ОСОБА_6 повідомив 27.01.2020 року о 23:43 год. Бійка біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 (а.с.136)
Форма вивода АРМ 102 від 28.01.2020 року Лікар СОКЛ ургентного стоматкабінету повідомила, що 23:45 год. 27.01.2020 року побили невідомі потерпілого ОСОБА_6 . Діагноз: перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва. Вранці буде госпіталізований до стомат. відділення СОКЛ (а.с.137).
Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.01.2020 року, яку отримав ДОП СДОП ВП Сумського ВП майор поліції ОСОБА_21 від ОСОБА_6 , 1963 р.н., який заявив, що 27.01.2020 р. близько 23-30 год. Хлопець, раніше йому не відомий біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 спричинив йому тілесні ушкодження. У зв`язку з чим прохав провести перевірку та видати направлення до СМЕ (а.с.138).
Лист Департаменту патрульної поліції в Сумській області від 20.02.2020 року, який направлений на запит слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області В. Чайки, з оптичним диском DVD-R із відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції в Сумській області ДПС, а саме екіпажу «РУНО-0212», який 27.01.2020 року о 23:30 год. Здійснював виїзд за адресою: м. Суми вул. Р. Атаманюка, буд. 53, за викликом ОСОБА_8 (а.с.139).
Протокол огляду предметів від 21.02.2020 р., де об`єктом огляду є два оптичних носії DVD+R, 7 GB, «Philips», один серійний № MFP653PJ2701164, другий серійний № MFP653PJ27080115D1 з відеозаписами нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Сумській області. На диску, з серійним № MFP653PJ2701164 знаходяться два файли № ; 552500870.
При огляді відео запису файлу № 552500870 встановлено, що 27.01.2020 року на початку відеозапису, потерпілий ОСОБА_6 пояснює працівникам поліції, вказуючи на ОСОБА_4 , що саме останній його вдарив по щелепі та в нього ушкоджена щелепа. На диску серійний № MFP653PJ27080115D1 знаходяться два файли № , .
При огляді відео запису файлу № 552500870 та № встановлено, що 27.01.2020 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 висловлюються в адресу ОСОБА_8 нецензурною лайкою. Також на відео ОСОБА_8 знаходиться у футболці (а.с.140,141) .
Вказані відеозаписи оглянуті в судовому засіданні на підставі ст. 359 КПК України.
Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.02.2020 року, на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2020 року, яким вилучена медична документація стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 786 з архіву Комунального закладу СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» (а.с.143-145).
Висновок судово-медичного експерта № 181 від 16.03.2020 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні СОКЛ з 28 січня по 06 лютого 2020 року виявлені тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету, про що свідчить його характер та могло утворитись при нанесенні не менше одного удару рукою, ногою та подібним предметом. Характер та локалізація ушкодження виключає можливість його утворення при падінні з вертикального положення на площину. Ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.147-148).
Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 182 від 17.03.2020 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні СОКЛ з 28 січня по 06 лютого 2020 року виявлені тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету, про що свідчить його характер та могло утворитись при нанесенні одного удару кулаком, як було продемонстровано потерпілим під час проведення слідчого експерименту (а.с.149).
Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 183 від 17.03.2020 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні СОКЛ з 28 січня по 06 лютого 2020 року виявлені тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету, про що свідчить його характер та могло утворитись при нанесенні одного удару кулаком, як було продемонстровано свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту (а.с.150).
Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 184 від 17.03.2020 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні СОКЛ з 28 січня по 06 лютого 2020 року виявлені тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету, про що свідчить його характер та могло утворитись при нанесенні одного удару кулаком, як було продемонстровано свідком ОСОБА_22 під час проведення слідчого експерименту (а.с.151).
Протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 28.02.2020 року, в якому зазначено, що до протоколу потерпілий ОСОБА_6 додав копію свого паспорта та виписку із медичної картки стаціонарного хворого 152,153).
Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.02.2020 року на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повний діагноз: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням (а.с.154).
Протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2020 року, (із використанням фото зйомки) за участю потерпілого ОСОБА_6 , в приміщенні кабінету № 220 Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми вул. Першотравнева, 21, де потерпілий надав чіткі пояснення та продемонстрував всі події за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , які відбулися 27.01.2020 року, близько 23:30 год., при яких ОСОБА_4 завдав останньому удар кулаком правої руки через ліву руку в область лівої щелепи (а.с.155-159).
Протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2020 року, (із використанням фото зйомки) за участю свідка ОСОБА_22 , в приміщенні кабінету № 220 Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми вул. Першотравнева, 21, де свідок ОСОБА_22 надала чіткі пояснення та демонструвала всі події за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , які відбулися 27.01.2020 року близько 23-30 год. При яких ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 удар кулаком правої руки через ліву руку в область лівої щелепи (а.с.160-164).
Протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2020 року, (із використанням фото зйомки) за участю свідка ОСОБА_8 , в приміщенні кабінету № 220 Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 21, де свідок ОСОБА_8 надав чіткі пояснення та продемонстрував всі події за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , які відбулися 27.01.2020 року, близько 23:30 год., при яких ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 удар кулаком правої руки через ліву руку в область лівої щелепи (а.с.165-169).
За клопотанням сторони захисту були допитані у судовому засіданні свідки та експерт.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що два роки тому, взимку, ввечері він з друзями ОСОБА_16 та ОСОБА_23 зустрілися та пішли додому до ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_3 , щоб останній переодягнувся. Він залишився в під`їзді та чекав, але потім заснув, через те, що випив перед цим пива і його зморило. ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , наніс йому удар по носу тапком, він вважає, що ні за що. Поліцію він не викликав, вважає, що поліцію викликав потерпілий. Співробітники поліції забрали його до відділення та возили в наркодиспансер на обстеження. Потім в поліції були ОСОБА_25 та ОСОБА_11 . Він написав заяву в поліції, що отримав тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що взимку, ввечері він з ОСОБА_16 та ОСОБА_9 прийшли додому до ОСОБА_25 за адресою:
АДРЕСА_4 . ОСОБА_27 залишився у під`їзді та вів себе шумно, а ОСОБА_10 його вдарив та розбив йому ніс. Коли приїхала перша патрульна поліцейська машина, то забрала ОСОБА_28 . В подальшому приїхав батько ОСОБА_11 , та конфлікт тривав між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з батьком. Він не бачив, щоб ОСОБА_25 замахувався на батька ОСОБА_11 , він відмахувався, штовхався, батько ОСОБА_11 тримав його а капюшон куртки. Коли вони заспокоїлися то приїхала друга патрульна машина і поліцейські забрали ОСОБА_25 до відділення.
Експерт ОСОБА_29 у суді підтримав висновок судово-медичної експертизи, що стосується тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , то за даними медичної документації та на підставі рентгенівського дослідження, було виявлено перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Вказане тілесне ушкодження кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту була призначена повторна судово-медична експертиза на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.05.2022 року.
Висновок експерта № 298 від 29.06.2022 року, з якого вбачається, що під час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні
КНП СОР «СОКЛ» з 28 січня по 06 лютого 2020 року виявлені тілесні ушкодження: перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням.
Дане ушкодження утворилося від дії тупого предмету по механізму удар-тиснення-розтягнення, про що свідчить його характер, та могло утворитись при нанесенні не менше одного удару рукою, ногою та подібним предметом. Утворення зазначеного ушкодження при падінні з вертикального положення площину малоймовірно, враховуючи його характер та локалізацію.
Вказане тілесне ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я строком більше 21 дня (необхідним для консолідації перелому) і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Зазначене ушкодження могло утворитись в термін та при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, тобто 27.01.2020 року, близько 20:30 год., що підтверджується даними медичної документації (т.2 а.с.51-52).
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 наполягав, що ОСОБА_4 діяв у стані необхідної оборони, оскільки його дії вчинялися з метою захисту себе від ударів потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , були своєчасними та необхідними, оскільки потерпілий та його син неодноразово наносили йому удари не припиняли свою агресивну поведінку; є достатніми за своїм характером, оскільки припинення агресивної поведінки особи шляхом відмахування від нападників та спроб вибратись з-під їх фізичного контролю, відповідала суспільній небезпеці посягання та обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони в даному випадку в принципі не було можливим, оскільки наносили удари обвинуваченому група осіб.
Також, стороною захисту ставиться під сумнів правильності визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_6 , оскільки дослідження проводилось на підставі даних медичної документації, без огляду потерпілого, крім того, експертом не було досліджено рентгенівський знімок, та в матеріалах медичної картки стаціонарного хворого № 786 наявний документ складений лікарем ОСОБА_30 , який на час лікування потерпілого не працював в медичному закладі, відповідно огляду потерпілого не проводив.
З обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження взагалі не вбачається умисел обвинуваченого на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки ОСОБА_4 перебував у стані необхідної оборони та лише намагався захистити своє життя та здоров`я, тобто у нього був відсутній умисел завдавати удари чи іншу шкоду потерпілому.
Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, а лише оборонявся від потерпілого, є необґрунтованими, суперечать матеріалам провадження та не ґрунтуються на законі.
Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж.
У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання заподіяти шкоди потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.
Виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, судом встановлено відсутність у діях потерпілого ОСОБА_6 суспільно небезпечного посягання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , про що потерпілий зазначав у ході судового розгляду, повідомивши суд, що він прийшов на допомогу своєму сину ОСОБА_10 , якому наносив удари руками та ногами ОСОБА_4 , стримуючи останнього за плече куртки. Об`єктивних даних про те, що існувала загроза для здоров`я ОСОБА_4 у матеріалах провадження немає, та факту перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони в суді не встановлено.
Також, у судовому засіданні безпосередньо було досліджено відеозаписи нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції від 27.01.2020 року, де потерпілий ОСОБА_6 пояснює працівникам поліції, вказуючи на ОСОБА_4 , що саме останній його вдарив по щелепі та в нього ушкоджена щелепа. Також 27.01.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 висловлюються в адресу ОСОБА_8 нецензурною лайкою.
Крім того свідок зі сторони захисту ОСОБА_26 повідомив, що потерпілий ОСОБА_6 тримав ОСОБА_4 за капюшон куртки, при цьому ударів останньому не наносив. З вказаних показів вбачається, що обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони та не потребував захисту небезпечності посягання, оскільки саме потерпілий стримував обвинуваченого ОСОБА_4 від того, що останній наносив удари його сину.
Виходячи із сукупності обставин, установлених в судовому засіданні, в суду немає підстав розцінювати дії обвинуваченого ОСОБА_4 як вчинені у межах необхідної оборони.
Не заслуговують на увагу і посилання захисту про те, що висновок експерта викликає сумніви щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 .
Так, у судовому засіданні досліджений висновок повторної судово-медичної експертизи № 298 від 29.06.2022 року, згідно з яким у потерпілого виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: перелому суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням. Вказана експертиза проводилась за клопотанням сторони захисту та експерт ОСОБА_29 , який був допитаний у судовому засідання підтвердив, що всі експертизи були проведені за медичною документацією та з оглядом рентгенівського знімку.
З висновків судове-медичних експертиз вбачається, що вони проводились також з урахуванням слідчих експериментів, проведених з потерпілим ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_22 .
Таким чином, проаналізувавши та дослідивши у судовому засіданні докази, суд вважає, що ступінь тяжкості тілесного ушкодження, завданого ОСОБА_6 не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд вважає способом захисту, обраний ним з метою уникнути відповідальності за скоєний нетяжкий злочин, тому покази обвинуваченого в судовому засіданні про те, що він перебував у стані необхідної оборони та у нього не було умислу на умисне заподіяння тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 до 27.01.2020 року раніше не були знайомі, тому підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілого немає. Конфлікт, який спровокував ОСОБА_7 своєю поведінкою, продовжував обвинувачений ОСОБА_4 , хоча після приїзду першого екіпажу патрульної поліції, мав можливість не продовжувати конфлікт та не наносити удари свідку ОСОБА_8 , а в подальшому удар і потерпілому ОСОБА_6 .
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 122 КК України, зроблено з додержанням ст. 23 КПК та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими і їх взаємозв`язку, відповідно до ст. 94 КПК.
Суд ставиться критично до пояснень ОСОБА_4 про відсутність умислу на нанесення тілесного ушкодження потерпілому, оскільки такі пояснення суперечить іншим зібраним матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.
Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень і причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання повідомив, що він наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому, коли той тримав його за куртку, такі ж пояснення надав і сам потерпілий ОСОБА_6 . Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які знаходились на місці події, також повідомили, що ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в обличчя потерпілого, що призвело до заподіяння цим середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.
Оцінивши активну умисну протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , що особа діяла із невизначеним умислом, за яким незалежно від того, прямим чи непрямим є такий умисел, має нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Таким чином суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо за місцем проживання, на обліках у диспансерах не перебуває, працевлаштований не офіційно, дані обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.
Врахувавши всі наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання, яке на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи, що, відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції його від суспільства, а тому застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1631 грн. 20 коп. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., який був підтриманий у судовому засіданні та матеріальна шкода обґрунтована тим, що на відновлення стану здоров`я під час лікування було витрачено на придбання лікувальних та медичних засобів на суму 1631 грн. 20 коп. (копії квитанцій додано).
Також в судовому засіданні були підтримані позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100000 грн., яку обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого, потерпілий отримав перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва зі зміщенням, має погане самопочуття, переніс операцію та після операційну реабілітацію, погіршився стан здоров`я, порушений звичайний уклад життя, був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та лікування. Значно втратив працездатність.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» з 28.01.2020 року по 06.02.2020 року з діагнозом перелом суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням, має поганий стан здоров`я, що підтверджується відповідними документами.
Обвинувачений ОСОБА_4 є працездатною особою, але офіційно не працевлаштований, утриманців не має.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка була завдана потерпілій, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд враховує суть позовних вимог, характер діяння обвинуваченого, фізичні та моральні страждання потерпілого, а також інші негативні наслідки, що виразились у тому що був порушений звичайний життєвий уклад ОСОБА_6 , він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, відчував фізичний біль, переніс операції, та цей час потребує подальшого лікування, за захистом свого порушеного права був вимушений звертатися до правоохоронних органів і суду, а тому з урахуванням майнового стану обвинуваченого, розумності та справедливості, на підставі викладеного суд вважає необхідним розмір моральної шкоди визначити в сумі 20 000 грн.
Згідно ст. 128 ч. 3 КПК України, суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов прокурора в інтересах держави та стягнути з ОСОБА_4 витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_6 у КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», який є потерпілим від кримінального правопорушення в розмірі 5684 грн. 67 коп. на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації.
Речові докази по кримінальному провадженню: два оптичних диска DVD-R, які долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах провадження, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 786., яка долучена до матеріалів кримінального провадження- повернути КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня»
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 кошти в розмірі 5684 грн. 67 коп. на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації (отримувач ГУК у Сумській області, банк отримувача: казначейство України (ЕАП) код отримувача: 37970404, рахунок отримувача: UA0018001, призначення платежу: 24060300 «Інші надходження» за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня».
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1631 грн. 20 коп., а всього 21 631 грн. 20 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: два оптичних диска DVD+R, які долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах провадження, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 786., яка долучена до матеріалів кримінального провадження- повернути КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня»
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Сумі протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1