Справа № 141/59/23
Провадження №1-кп/141/15/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 24.01.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт Оратів Оратівського району Вінницької області, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не працює, неодруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

06.12.2022 приблизно о 10:00 год, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на автобусній станції смт Оратів Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, з метою поїздки до с.Мервин Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, зайшла до рейсового автобуса сполученням смт Оратів м.Вінниця. В подальшому, перебуваючи в салоні рейсового автобуса, ОСОБА_4 помітила на одному із сидінь жіночу сумочку чорного кольору, яка перебувала без нагляду власника та належала ОСОБА_6 , тому в неї виник раптовий злочинний умисел, направлений на крадіжку вказаної сумки з речами, що знаходились всередині.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, достовірно знаючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 на 30 діб, на підставі Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, на підставі Указу Президента України № 341/2022 від 22.05.2022 строк воєнного стану продовжено з 25.05.2022 на 90 діб, на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 строк воєнного стану продовжено з 23.08.2022 на 90 діб та на підставі Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 строк воєнного стану знову продовжено з 21.11.2022 строком на 90 діб, перейшла по салону та сіла на сидіння поруч з вказаною сумкою.

Приїхавши в с.Мервин Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 взяла вказану сумку та, ніким не помічена, вийшла на зупинці вказаного населеного пункту, тим самим викрала майно, належне ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi» моделі «Redmi9А», об`ємом пам`яті 2/32 Гб, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 в чохлі книжці, та грошові кошти в сумі 8600,00 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , а саме: мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi» моделі «Redmi9А», об`ємом пам`яті 2/32 Гб, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №23/24/23-21 від 03.01.2023 становить 2971,72 грн., в чохлі книжці, вартість якого згідно висновку експерта № 23/24/23-21 від 03.01.2023 становить 99,36 грн та грошових коштів в сумі 8600,00 грн., тим самим завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 11671,08 грн.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У кримінальному провадженні 24.01.2023 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України, при цьому, потерпілою ОСОБА_6 було надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 185 КК України. Підозрювана ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість в інкримінованому їй діянні та зобов`язалась: беззастережно визнати вину в обсязі пред`явленої їй підозри у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні; надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується вчинення нею кримінального правопорушення; неухильно виконувати вирок суду. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченій за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та підозрювана ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду та призначити покарання, визначене угодою, вирішити питання витрат на залучення експертів.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю та беззастережно, просила суд про затвердження угоди, а також зазначила, що цілком розуміє вимоги угоди, її рішення є добровільним та не прийнято під примусом чи обіцянок, погодилася на призначення судом узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні надала згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, та пояснила суду, що ОСОБА_4 просила у неї вибачення, а також відшкодувала їй завдані матеріальні збитки шляхом повернення коштів в сумі 5000,00 грн.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши наявні у суду матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 в присутності захисника усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом установлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченою на себе за угодою про визнання винуватості зобов' язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченою, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст.474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, а також з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також для виправлення обвинуваченої, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 24.01.2023.

Крім того, на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта, в розмірі 755 грн 08 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої немає.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373-376,474 -476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 січня 2023 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000001 від 02.01.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на п"ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком ОСОБА_4 обчислювати з дати проголошення вироку, а саме з 23.02.2023.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 755,08 грн (сімсот п`ятдесят п`ять гривень 08 копійок).

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 136/8/23 від 05.01.2023, скасувати.

Повернути власнику майна ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки «XiaomiRedmi9А» в корпусі темно-синього кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який знаходився у чохлі книжці синього кольору, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 75, Вінницького району Вінницької області.

Роз`яснити засудженій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 КПК України.

Згідно ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів через Оратівський районний суд Вінницької області з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним, обвинуваченим та прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору

Суддя ОСОБА_1