Справа № 464/4166/22
пр.№ 1-кп/464/426/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2022 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000681 від 14.08.2022, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.11.2021 Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк три роки, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 13 серпня 2022 року близько 16:25 год., перебуваючи біля під`їзду №2 на пр.Червоної Калини, 63 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Conway», моделі «М-Comfort429», чорно-салатового кольору, вартістю 4 000 грн. без ПДВ, який належить потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном втік та розпорядився таким на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин кримінального провадження, викладених в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, що 13.08.2022, перебуваючи у АДРЕСА_2 , побачив біля будинку велосипед, який був без заходів проти викрадення, у зв`язку з чим він вирішив його викрасти. В подальшому, підійшовши до велосипеда, він сів на нього та поїхав. Даний велосипед він продав за 2 200 грн. Зазначив, що вчинив крадіжку у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати. Окрім цього вказав, що шкоду потерпілому відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, 15.09.2022 подав заяву про розгляд даного обвинувального акта без його участі, зазначивши, що обвинуваченим повністю відшкодовано завдану ним шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. З приводу призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання покладається на розсуд суду.
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем попереднього місця проживання характеризується формально.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді фахівця ІІ категорії Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_7 від 14.10.2022, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є високий, а ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 середній. На думку органу пробації, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, відтак приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України у даному випадку, у зв`язку із чим, призначене судом покарання він має відбувати реально.
Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.11.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Враховуючи викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком суду, в силу вимог ч.3 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням вимог ст.71 , ст.72 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно дост.100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.11.2021 - у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) місяць, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази:
-оптичні електронні носії - CD-R-диски із записами з камер відеоспостереження, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при таких;
-велосипед марки «Conway», моделі «M-COMFORT429» чорно-салатового кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути останньому.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1