Справа № 308/653/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000685 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000685 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, в якому просить накласти арешт на майно із забороною його відчуження та розпорядження, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням Державній екологічній інспекції у Закарпатській області.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000685 від 24.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Старший слідчий Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 за погодженням із прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у вказаному кримінальному провадженні з клопотанням про накладення арешту на майно із забороною його відчуження та розпорядження, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2023 дане клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки в клопотанні не зазначено мету накладення арешту на майно.

Зазначена ухвала суду надійшла до Закарпатської обласної прокуратури 22.02.2023 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 відповідно до наказу №126 тр/р від 13.09.2021 голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_6 призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Закарпатської області, з 16.09.2021.

Відповідно до наказу №23-тр/т від 24.03.2022 т.в.о. голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_7 , ОСОБА_4 начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Закарпатської області звільнено з посади в порядку переведення до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області.

Відповідно до положення ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області затвердженої Наказом Державної екологічної інспекції від 12.02.2021 №49 розділом II пунктом 8 визначено, що функції інспекції полягають у складанні протоколів про адміністративні правопорушення та розгляді справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом.

Водночас, ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Закарпатської області, тобто являючись представником влади і відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за наступних обставин.

Встановлено, що відповідно до умов договору від 28.12.2021 №214 (далі - Договір), в якому Державна екологічна інспекція у Закарпатські області, надалі «Покупець», в особі начальника ОСОБА_4 та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» надалі «Постачальник» в особі ОСОБА_8 (далі разом - Сторони) уклали договір відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник в порядку та на умовах цього договору зобов`язується здійснити поставку та передати у власність покупцеві товар: Бензин А-95 по талонах та Дизельне паливо по талонах, код за Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти (надалі - Товар), а покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 3.1. даного Договору загальна ціна (вартість) Товару за цим Договором встановлюється в національній валюті України становить 95200 грн. 00 коп. (прописом дев`яносто п`ять тисяч двісті гривень 00 коп. в т.ч. ПДВ - 15866,67 грн. (прописом - п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 67 коп.).

Факт наявності та передачі товару підтверджується видатковою накладною від 04.01.2022 №0050/0000003 та специфікацією №0050/0000003-С до неї, складеними Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» під час передачі товару (нафтопродуктів) Державній екологічній інспекції у Закарпатські області, згідно договору № 214.

24.02.2022 року ОСОБА_4 використовуючи своє службове становище та надані чинним законодавством повноваження, маючи можливість безперешкодного доступу до усіх приміщень Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, перебуваючи у кабінеті сектору бухгалтерського обліку та фінансів надав у категоричні формі усну вимогу спеціалісту сектору бухгалтерського забезпечення та фінансів Державної екологічної інспекції в Закарпатській області ОСОБА_9 про передачу паливних скретч карт на дизельне пальне і бензин А-95, які знаходились у сейфі вказаного сектору. При цьому у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння ними.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, ОСОБА_10 24 лютого 2022 року близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні Державної екологічної інспекції в Закарпатській області за адресою: вул. Швабська, будинок 14, м. Ужгород, у зв`язку з виконанням повноважень начальника Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою незаконного збагачення, заволодів скретч-картками в кількості 27 штуки на дизпаливо номіналом по 20 літрів кожна (усього на 540 літрів) загальною вартістю 15 660,00 грн., скретч- картками в кількості 27 штуки на скретч-картками в кількості 33 штуки на бензин А-95 із яких 6 скретч-карток - номіналом по 20 літрів кожна (усього на 120 літрів) та 27 скретч-карток - номіналом по 10 літрів кожна (усього на 270 літрів загальною вартістю 11 700 грн., які придбані за договором №214 від 28.12.2021. Вказані скретч-картки були використані у період з 12.03.2022 по 19.05.2022 року.

Таким чином, заволодівши шляхом зловживання своїм службовим становищем зазначеними скретч-картками, ОСОБА_10 завдав Державній екологічній інспекції в Закарпатській області шкоду в розмірі 27 360 грн.

ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами, та матеріалами кримінального провадження. Всі зібрані в сукупності матеріли та докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні не тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено покарання обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Прокурор вказує, що в даному кримінальному провадженні метою застосування арешту майна є відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням Державній екологічній інспекції у Закарпатській області та забезпечення можливого цивільного позову.

Зазначає, що витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майно щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, прокурор просив накласти арешт на вказаний будинок.

28.02.2023 року на адресу суду від захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 надійшло заперечення на клопотання про накладення арешту.

Захисник вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 не являється власником майна, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 та ніколи не був власником майна саме за такою адресою. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.02.2023 року власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 , являється гр. ОСОБА_12 .

У запереченнях на клопотання зазначено, що обґрунтованість накладення арешту не обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні про його арешт, метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі; належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про його арешт; розумністю і співмірністю арешту. ОСОБА_4 наголошує на необґрунтованості арешту майна, посилаючись на невмотивованість клопотання про арешт майна.

Захисник вказує, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_12 , яка внаслідок його арешту буде позбавлена можливості користуватися ним, та буде обмежена у своїх правах, що не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи наведене захисник просила у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився. При цьому, 28.02.2023 року від прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_13 надійшла заява, згідно якої у зв`язку із прийняттям участі в іншому судовому засіданні, просить розглянути клопотання про накладення арешту без його участі. Позицію, викладену у вищевказаному клопотанні підтримує повністю та просить задовільнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Згідно прохальної частини заперечень на клопотання, захисник просила розглянути клопотання прокурора про накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , без їхньої участі.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000685 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Із долученого до матеріалів клопотання витягу із ЄРДР вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато у зв`язку із надходженням 23.06.2022 року з Державної екологічної інспекції в Закарпатській області інформації по факту того, що під час проведення інвентаризації ними було виявлено факт нестачі запасів паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 73 680 грн..

Із матеріалів клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, інформаційна довідка №323724403 від 22.02.2023 року, житловий будинок, загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , дата державної реєстрації 22.12.2021 року, документи, подані для державної реєстрації договір дарування, серія та номер 4426, виданий 22.12.2021, видавник Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою поданого клопотання про арешт майна сторона обвинувачення визначила забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у відповідності до п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно положень ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Частиною 8 ст.170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Стаття 62 КПК України передбачено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Із змісту наведених вище норм випливає, що арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може бути накладено лише на майно, яке належить підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, фізичній чи юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У даному кримінальному провадженні про підозру повідомлено ОСОБА_4 .

При цьому, в ході розгляду клопотання було встановлено, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , яка не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та не належить до передбачених ч.6 ст.170 КПК України суб`єктів, на чиє майно може бути накладено арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Крім цього, слідчий суддя бере до уваги, що до матеріалів клопотання не було долучено цивільного позову у кримінальному проваджені №0000685 від 24.06.2022 року. Про те, що у даному кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов не зазначено також і у клопотанні.

При цьому, наявність цивільного позову є необхідною складовою для можливості забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні виключає можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також свідчить про безпідставність накладення арешту на майно особи.

За таких обставин, оскільки будинок, на який прокурор просить накласти арешт, належить на праві приватної власності не підозрюваному, фізичній чи юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, а третій особі та в даному кримінальному провадженні не заявлено цивільний позов, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Відповідно до положень ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає правові підстави для застосування арешту недоведеними, у зв`язку із чим приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000685 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, про арешт майна, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1