Справа № 183/6729/21
№ 1-кп/183/653/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, кримінальне провадження № 0000030 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира гармати 2 самохідно артилерійської батареї самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.11.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.69 КК України до 5 місяців арешту на гауптвахті;
-24.03.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.407 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2019 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 76р (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого навідника самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому 01.03.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 23рс (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду командира гармати 2 самохідно артилерійської батареї самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, 25 серпня 2021 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
15 вересня 2021 року, старший солдат ОСОБА_4 прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 25 серпня 2021 року старший солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду (крім воєнного стану) та незаконно перебував за її межами до 15 вересня 2021 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за місцем служби характеризується негативно.
Однак, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Разом з тим, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної ОСОБА_4 поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; з`явленні із зізнанням.
Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів не перебуває, на момент вчинення злочину був особою раніше не судимою.
За таких обставин, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які його обтяжують, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироків Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року та Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2022 року, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року, більш суворим покаранням призначеним за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року, з покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 тримання на гауптвахті в період з 15 вересня 2021 року по 03 березня 2022 року включно.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1