Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4243/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,,

встановила:

На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - по 27.02.2023 (включно).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2023 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2023 року включно без визначення розміру застави.

На електронну адресу Житомирського апеляційного суду 06.04.2023 року від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 надійшли клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Свої клопотання прокурор мотивує тим, що розгляд кримінального провадження наразі триває, та не можливо завершити апеляційний розгляд до спливу строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Зазначає, що ризики, які були підставою озастосування вказаного запобіжного заходу та його продовження, не змінилися і не зменшилися, та обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що дає підстави для продовження строку дії запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Також зазначив, що оскаржуваним вироком обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Послалась на те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Прокурор в ході апеляційного розгляду підтримала вказані клопотання та просила їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Послалися на те, що ризики відсутні, та місце обвинуваченого ОСОБА_8 не під вартою, а в лавах ЗСУ.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 зазначив, що клопотання прокурором подано в порушення вимог ст.199 КПК України та час у на підготовку до його вирішення у нього як захисника не було. Разом з цим щодо суті клопотання зазначив, що в зв`язку з допитом в апеляційному суді потерпілого та свідка, відмовою сторони захисту від свого клопотання про безпосередній допит апеляційним судом ще одного свідка, ризик впливу на них обвинуваченим відпав, а тому слід змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час. Також зазначив, що обвинувачений за місцем свого проживання характеризується позитивно, громадського порядку не порушував, спиртними напоями не зловживає, раніше не судимий, і доказів наявності ризику ухилення від суду чи іншим чином перешкоджання апеляційному розгляду немає.

При цьому на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 надав письмові заперечення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також доводи заперечення сторони захисту, колегія судів вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, за наявності клопотання прокурора, що передбачено положеннями ст.331 КПК України, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положеньст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений під час постановлення вироку з призначенням покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна, яке належить їм на праві власності. В подальшому ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2023 року обвинуваченим продовжено строк дії даного запобіжного заходу, який спливає, однак апеляційний розгляд об`єктивно в зазначений строк завершено бути не може.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Вироком суду, який оскаржується, їм призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна, яке належить їм на праві власності. Зазначена обставина об`єктивно свідчить про наявність високого ризику переховування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від суду, оскільки останні усвідомлюючи можливість реального покарання, можуть здійснити дії по уникненню від кримінальної відповідальності.

Доводи сторони захисту, в тому числі і захисника ОСОБА_9 щодо недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів, відсутності доказів будь-яких протиправних дій особливо з боку ОСОБА_14 підлягають перевірці в ході апеляційного перегляду кримінального провадження, який наразі триває. Посилання захисника ОСОБА_9 на презумпцію невинуватості є доречним при вирішенні самих апеляційних скарг по суті.

Крім того ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, при цьому вважаються раніше несудимими в силу ст. 89 КК України. Обвинувачені не одружені, не мають на своєму утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб, офіційно не працюють та не мають постійних джерел доходу. Зазначені обставини об`єктивно свідчать про існування реальних ризиків можливого переховування від суду, продовження протиправної поведінки, оскільки соціальні зв`язки не є настільки стримуючими, щоб мінімізувати наведені ризики неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених.

Що стосується ризику впливу на потерпілого чи свідків з боку обвинувачених, то заперечення сторони захисту про те, що вказаний ризик відпав з огляду на допит потерпілого та свідка ОСОБА_15 , а також з огляду на відмову від допиту свідка ОСОБА_16 , знайшли смвоє часткове підтврдження. Так дійсно потерпілий та зазначений вище свідок надали свої пояснення апеляційному суду, разом з тим апеляційний розгляд провадження триває, передбачено дослідження письмових доказів, потерпілий має право бути присутнім під час всього апеляційного розгляду та дебатів, тому ризик впливу на нього з боку обвинувачених для зміни своєї позиції частково залишається актуальним. Що стосується допиту інших свідків, то сторона захисту не позбавлена можливості заявити додатково чи повторно клопотання про їх допит в ході апеляційного розгляду з огляду на доводи та вимоги апеляційних скарг, а тому залишаться актуальним також і ризик впливу на зазначених осіб.

Вказані вище обставини дають підстави вважати, що інший запобіжний захід на даному етапі судового розгляду не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Що стосується доводів захисника про надходження клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим в порушення вимог ч.1 ст.199 КПК України, то вони заслуговують на увагу апеляційного суду, разом з тим з огляду на обов`язок суду щодо розгляду таких клопотань до спливу строку запобіжного заходу, передбачений положеннями ст. 331 КК України, апеляційний суд вважає за можливе дані клопотання розглянути. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотань про надання додаткового строку для підготовки до розгляду таких клопотань стороною захисту не заявлялося.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.199, 331, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2023 року включно.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: