Справа № 359/434/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2428/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з ухвалою суду першої інстанції, до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_8 із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 29.04.2019 по 30.09.2021 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що 26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII, яким було змінено ч.5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє увязнення, проводиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч.5 ст. 72 КК України та цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увязнення, може помякшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 був заарештований після набрання вироком законної сили, що у розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення» не є строком попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду є не законною, оскільки суд першої інстанції не зарахував йому в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану засудженим апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до абз. 1 ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, в розумінні ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) y строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Положеннями ч.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» чітко регламентовано, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_8 , раніше судимого, а саме засудженого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року і за сукупністю вироків призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць. Строк виконання покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили (а.с. 13-15).
Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року набрав законної сили 16 квітня 2019 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с. 16).
25 квітня 2019 року о 10 год. 00 хв. засуджений ОСОБА_8 на підставі вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року був затриманий ДОП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , що підтверджується протоколом затримання особи (а.с. 8-12).
Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року остаточну міру покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, зарахувавши в строк покарання покарання, повністю відбуте за вироком від 15 березня 2019 року. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 25 квітня 2019 року моменту затримання на виконання вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року (а.с. 17-24).

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року набрав законної сили 30 вересня 2021 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с. 30).
З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що у межах кримінального провадження, за яким ОСОБА_8 було засуджено вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, до останнього попереднє увязнення не застосовувалось і 25 квітня 2019 року засуджений був затриманий для приведення вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року до виконання.

Відтак, ч. 5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), як норма, яка визначає правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення застосуванню у даному випадку не підлягає і вимога засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк покарання періоду з 25 квітня 2019 року по 30 вересня 2021 року є безпідставною.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до положень ст. 72 КК України зарахування строку попереднього увязнення у строк покарання можливе лише у випадках попереднього ув`язнення, а не під час затримання особи в порядку приведення до виконання вироку, а тому доводи, зазначені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 , правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргузасудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4