Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/311/23
Провадження № 1-кп/332/137/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді водія 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді водія 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення статутних вимог, 16.06.2022 в умовах воєнного стану, діючи умисно, самовільно залишив місце служби, а саме розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на місці несення військової служби до 15.09.2022.

16.09.2022 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, повідомивши про викладені вище обставини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному висновку. Зазначив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем за мобілізацією на посаді водія 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 16 червня минулого року самовільно залишив місце служби - розташування військової частини НОМЕР_1 на території Гуляйпільскої територіальної громади. У подальшому, 16.09.2022 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, повідомивши про викладені вище обставини. Вчинив це через стан здоров`я, оскільки проходив курс лікування від гепатиту « С ». Щиро кається у скоєному.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно медичної довідки - характеристики з 11.04.2022 по 20.04.2022 проходив обстеження у госпіталі в/ч НОМЕР_2 , діагностовано хронічний гепатит В,С, перебував на амбулаторному лікуванні, є придатним до військової служби, за місцем несення служби характеризується посередньо;

- обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, з`явлення із зізнанням, приймання участі у відсічі збройної агресії рф;

- обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням відношення ОСОБА_4 до вчиненого, особи обвинуваченого, який раніше не судимий та те, що останній усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань і заявив про себе та вчинений злочин, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, на обліках в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає необхідним при визначенні покарання застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, проте, враховуючи службову характеристику та вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану суд вважає за необхідне призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 місяців арешту з утриманням на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його поміщення на гауптвахту.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1