ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/958/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002743,за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крачівка Маньківського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 16.09.2021 року приблизно о 16 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Здолбунівська навпроти буд. № 5 вул. Причальна у місті Києві, зі сторони вул. Сортувальна в напрямку вул. Дніпровська набережна у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 18.4 ПДР України - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось у тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в крайній лівій смузі руху проїзної частини просп. П. Григоренка, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будівлі № 5 вул. Причальна, не звернув увагу, що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість попередній транспортний засіб легкового типу, що рухався правою смугою попутного напрямку, не зупинився та не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та виїжджаючи на пішохідний перехід допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху транспортного засобу та мала перевагу у русі. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарняного закладу.
Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянні пішоходу ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді закритої травми лівого коліна: перелом голівки лівої малої кістки (з незначним зміщенням): трабекулярний набряк латерального виростку лівої великогомілкової кістки; розрив передньої хрестоподібної зв`язки (який супроводжувався синовіїтом, набряком м`яких тканин колінного суглобу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за обставин, встановлених у мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що в день події він, працюючи водієм таксі, рухаючись на автомобілі «Volkswagen polo», їхав на замовлення по вул. Здолбунівській. Оскільки розмітка пішохідного переходу була затерта, він не звернув увагу на те, що автомобіль, який їхав праворуч, зупинився, внаслідок чого пізно помітив потерпілу, яка йшла по пішохідному переходу, і тому не встиг загальмувати так, щоб уникнути зіткнення. Він відразу зупинився, перехожі викликали швидку, а він поліцію. Вказав, що його цивільна відповідальність застрахована належним чином. Просив не позбавляти його права керування, оскільки він допомагає матері та сину.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у тому що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, вчиненого з необережності, характер та ступінь суспільної небезпеки, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне проживання, не працює, раніше ні в чому осудному помічений не був.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами є призначення покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених санкцією частини статті.
Також суд, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, а саме грубе порушення Правил дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода, який перебував на пішохідному переході, та дані про особу обвинуваченого, а також приймаючи до уваги позицію сторони обвинувачення та думку потерпілої, яка наполягала на необхідності понесення обвинуваченим покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах, встановлених для даного виду покарання. При цьому будь-яких достовірних даних про те, що єдине джерело доходів обвинуваченого пов`язано із правом керування транспортними засобами до суду не подано.
Разом з тим, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи та особи винного, відсутності обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_5 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 8 місяців.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 9736 грн. 20 коп.
Речові докази по справі, а саме:
- автомобіль марки «Volkswagen polo», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 залишити в останнього;
- оптичний диск CD-R залишити при матеріалах провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, встановлених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя