Номер провадження 1-кс/756/2073/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УК РАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 12 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001597, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

26 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову дізнавача Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 12 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001597, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обгунтування скарги зазначає, що 17 листопада 2022 року звернувся до Оболонського УП ГУ НП зі заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень. На підставі заяви було розпочато кримінальне провадження № 0001597, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Однак постановою дізнавача Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 12 грудня 2022 року кримінальне провадження закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. На думку скаржника, орган досудового розслідування не проводив досудове слідство. Зокрема, не допитав його як потерпілого, не відібрав пояснення, не проведено огляд місця скоєння злочину та причетних осіб. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки у ній не викладено відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх належне обгрунтування.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 26 грудня 2022 року справу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Від скаржника надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав.

До початку судового засідання від прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 надійшла постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 22 грудня 2022 року.

Враховуючи, що судом вжито необхідних та достатніх заходів, задля належного сповіщення сторін, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги у відсутність осіб, які належно повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені в його обґрунтування матеріали, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь в судовому провадженні.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 2 статті 36 ПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих.

Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Із положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Як видно до матеріалів скарги подано постанову дізнавача Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 12 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001597. Постанова винесена з мотивів відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 22 грудня 2022 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 12 грудня 2022 року, з підстав незабезпечення органом досудового розслідування всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Цією ж постановою визначено кримінальне провадження № 0001597 від 22 листопада 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скерувати до підрозділу дізнання Оболонського УП ГУ НП у м. Києві для подальшого досудового розслідування, про що внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження на підставі поданої скарги та доданих в її обґрунтування матеріалів, керуючись законом, після дослідження письмових доказів, що подані прокурором та з яких вбачається що ним усунуте порушення допущене органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов до переконання, що скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги на постанову дізнавача Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 12 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001597, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1