Справа № 761/6945/23
Провадження № 1-кс/761/4769/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київські області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари Київської області, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч.4 ст. 152, ч.5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч.2 ст. 156, ст. 166, ч.3 ст. 149 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 26.01.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київські області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч.4 ст. 152, ч.5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч.2 ст. 156, ст. 166, ч.3 ст. 149 КК України у кримінальному провадженні №0000249 від 26.01.2023 року.

Вказане клопотання, обґрунтоване тим, що у провадженні Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 26 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ст. 166, ч. 3 ст. 149 КК України.

27.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч.4 ст. 152, ч.5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч.2 ст. 156, ст. 166, ч.3 ст. 149 КК України.

Дії підозрюваної ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ст. 166, ч. 3 ст. 149 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив про достатність даних, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованих їй діянь, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведеного в режимі «Зелена Кімната»; стенограмою до протоколу допиту ОСОБА_9 ; висновком психолога від 04.02.2023 за результатами допиту ОСОБА_9 ; протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проведеного в режимі «Зелена Кімната»; стенограмою до протоколу допиту ОСОБА_10 ; висновком психолога від 04.02.2023 за результатами допиту ОСОБА_10 ; протоколом допиту малолітнього потрепілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проведеного в режимі «Зелена Кімната»; стенограмою до протоколу допиту ОСОБА_11 ; висновком психолога від 04.02.2023 за результатами допиту ОСОБА_11 ; протоколом допиту законного представника ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання проведеного за участі свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання проведеного за участю свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання проведеного за участі відка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 протоколом пред`явлення особи для впізнання, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 ; запитом слідчого до служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної військової адміністрації, та відповіддю з наданими копіями справи та актів перевірок сім`ї ОСОБА_5 ; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕКЦ, по відеозапису допиту малолітньої ОСОБА_9 ; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕКЦ, по відеозапису допиту малолітнього ОСОБА_10 ; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕКЦ, по відеозапису допиту малолітнього ОСОБА_11 ; постановою про призначення судово-медичної експертизи по малолітньому ОСОБА_11 ; висновком експерта № 2/осв; постановою про призначення судово-медичної експертизи по малолітньому ОСОБА_10 ; висновком експерта № 3/осв; постановою про призначення судово-медичної експертизи по малолітній ОСОБА_9 ; висновком експерта № 4/осв; постановою про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи по малолітньому ОСОБА_11 ; висновком експерта №130; постановою про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи по малолітньому ОСОБА_10 ; висновком експерта №129; постановою про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи по малолітній ОСОБА_9 ; висновком експерта №131; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕЦ по малолітньому ОСОБА_11 ; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕЦ по малолітньому ОСОБА_10 ; постановою про призначення судової психологічної експертизи до КНДЕЦ по малолітньому ОСОБА_19 .

Крім того, слідчий звертає увагу слідчого судді на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 підтрималла подане слідчим клопотання та просила задовольнити його у повному обсязі, зазначивши про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України, тому ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що зумовлено виконанням передбаченого ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала з приводу клопотання слідчого, вважаючи його необґрунтованим. Вважає достатнім та можливим запобіжним заходом, який у повній мірі забезпечить виконання покладених на підозрюваної обов`язків - не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію захисника. При цьому, зазначила, що підозра не обґрунтована, оскльки вона не вчиняла дії, що в ній зазначені.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваної та її захисника, дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 26 січня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч. 4 ст. 152, ч. 5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ст. 166, ч. 3 ст. 149 КК України.

27.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ст. 126-1, ст. 129, ч.4 ст. 152, ч.5 ст. 152, ч. 5 ст. 153, ч.2 ст. 156, ст. 166, ч.3 ст. 149 КК України.Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою ЄСПЛ розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, що їй інкримінуєються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

У п. 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява №49684/99, від 27.09.2001, Європейський Суд з прав людини зазначив: «…Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…».

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду, як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні в тому числі особливо тяжких кримінальних правопорушень, вчинених стосовно малолітніх осіб, у вчиненні яких вона підозрюється, що може спонукати її до вчинення спроби ухилитися від суду. Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваної, зокрема відсутність постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, в їх сукупності, слідчий суддя, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, існує ризик того, що підозрювана взмозі знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлені всі вказані обставини, досудове розслідування триває, в ході якого проводяться слідчі дії, направлені в тому числі на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Як вбачається з матеріалів справи, підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні писали скарки до соціальних служб, на підставі яких були здійсненні останні перевірки та як наслідок дітей було вилучено, після чого ОСОБА_5 дізнавшись про те, що сами вони написали скаргу, ОСОБА_5 будучи у стані алкогольного сп`яніння, прийшла до квартири ОСОБА_16 із ножем у руках, та почала погрожувати їй фізичною розправою. Окрім цього, ОСОБА_5 проживає з іншими свідками в цьому ж кримінальному провадженні, в одному населеному пункті, і може помститися за свідчення, які вони надали.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_5 володіє даними щодо їх місця проживання, номерами телефонів та іншими контактними даними, наявні достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також існують ризики передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що поведінка ОСОБА_5 є антисоціальною, схильною до систематичного порушення етичних норм, правил поведінки, що склались у суспільстві.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що обставини вчинення кримінального правопорушення на теперішній час у повному обсязі не встановлені, слідство тільки розпочато.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, з урахуванням характеру вчинених кримінальних правопорушень та особи підозрюваної, яка може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваної, виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення.

Доводи захисника про недоречність тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, з огляду на те, що жоден з наведених стороною обвинувачення ризиків не доведений, є безпідставними, крім того, не лише наявність ризиків неправомірної поведінки, але й дані про особу підозрюваної враховуються при обранні найсуворішого запобіжного заходу.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вік підозрюваної, майновий стан, сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема зневажливе ставлення підозрюваної до норм моралі та поведінки у суспільстві, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а також потенційну можливість вчинення нею дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку у межах даного кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави має забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Більше того, такий запобіжний захід не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тобто оцінка необхідності застосування до певної особи запобіжного заходу має індивідуальний характер. При цьому, орієнтиром визначення запобіжного заходу, зокрема й розміру застави, виступає критерій його достатності, який буде виступати належним стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання або неналежного виконання покладених процесуальних обов`язків. Проте такий розмір не може бути непомірним.

Так, частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави, за виключенням злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений особою.

Разом тим, слідчий суддя вважає, що визначивши заставу, у розмірі визначеному кримінальним процесуальним законом, остання не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, зважаючи на спосіб життя та поведінку підозрюваної до, підчас та після вчинення злочину, реакцію суспільства і соціальні наслідки, а відтак не визначає розмір застави підозрюваній ОСОБА_5 .

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрювана ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування до 27 квітня 2023 року.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київські області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити на 60 днів, який обраховувати з 27 лютого 2023 по 27 квітня 2023 року включно.

Підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1