Справа № 496/2630/22
Провадження № 1-кс/496/209/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000003 від 09.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, і просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 2 (два) місяці, з покладення на нього таких обов`язків:

- не залишати місце проживання у нічний час доби з 23.00 год по 05.00 год, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці;

- прибувати до слідчого СВ Одеського районного управління № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за першою вимогою;

- прибувати до прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 за першою вимогою;

- повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи.

При цьому посилається на те, що в провадженні СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000003 від 09.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 364 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що будучи на посаді старости села Петродолинське, Великодальницької сільської ради, знаходячись біля с. Петродолинське Одеського району Одеської області, а саме за межами вказаної територіальної одиниці, у неустановленому більш точному досудовим розслідуванням місці, 19.09.2022 в нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням установити не надалось можливим, одержав від неустановленої особи бойові припаси, а саме: ручну осколкову гранату РГН та ударно-дистанційний запал УДЗ, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що вказані предмети являються бойовими припасами та маючи намір на їх незаконне придбання, носіння та зберігання, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 дозволу, шляхом привласнення, придбав бойові припаси, а саме: ручну осколкову гранату РГН 254-95-88 та ударно-дистанційний запал УДЗ 334-35-88, які переніс до місця своєї роботи та помістив до металевого сейфу, що знаходиться у кабінеті старости села Петродолинське Великодальницької сільської ради, а саме у приміщенні кабінету № 3, який знаходиться в будівлі старостату села Петродолинське що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Петродолинське, вул. Садова 33, у якому в подальшому незаконно зберігав вказані бойові припаси. Надалі, під час проведення санкціонованого обшуку 20.09.2022 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Петродолинське, вул. Садова 33, а саме в металевому сейфі, який знаходився у кабінеті № 3, виявлено та вилучено ручну осколкову гранату РГН 254-95-88 та ударно-дистанційний запал УДЗ 334-35-88. Згідно висновку експерта предмети надані на дослідження є відповідно корпусом ручної осколкової гранати РГН та ударно-дистанційним запалом УДЗ. Корпус гранати РГН, містить заряд бризантної вибухової речовини A-IX-1 (флегматизований гексоген) масою 114 грам та належить до вибухових речовин. Запал УДЗ призначений для ініціювання вибуху розривного заряду гранат РГО та РГН, являються засобом підриву та належать до бойових припасів. Надані на дослідження корпус гранати РГН та запал УДЗ конструктивно сумісні, безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють ручну осколкову гранату РГН. Ручна осколкова граната РГН є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів. Надані на дослідження корпус ручної осколкової гранати РГН та запал УДЗ придатні до вибуху при конструктивному поєднанні. 21.01.2023року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав і пояснив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також незаконно впливати на свідків, тому вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. При цьому пояснили, що підозрюваний є старостою села, має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зобов`язується з`являтися за першою вимогою. Просили обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом обшуку від 20.09.2022 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , висновком вибухотехнічної експертизи.

Стороною захисту обґрунтованість підозри у судовому засіданні оспорено не було.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, протягом тривалого часу проживає в с. Петродолинське Одеського району Одеської області, є старостою села, має багатодітну сім`ю. Наведене свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, є доведеним.

Натомість ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення не довела, що існують розумні відомості та докази ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б свідчили про необхідність застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково застосувати запобіжний захід у особистого зобов`язання.

При цьому слідчий суддя вважає за доцільне покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Щодо строку дії ухвали, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.

Запобіжний захід може бути застосований відносно особи виключно в межах строків досудового розслідування.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру 21.01.2023 року.

Відповідно до положень п. 4 ч.3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування вказаному кримінальному провадженні спливає 21.03.2023 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.03.2023 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя

П О СТ А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали до 21.03.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1