Справа № 127/2750/22
Провадження № 1-кп/127/53/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також про продовження строку дії обов`язків обвинуваченому ОСОБА_4 визначених при внесенні застави у об`єднаному кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено 21.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою із раніше визначеним розміром застави, мотивуючи наступним. Підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_9 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Тому знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду. Також прокурор просив врахувати особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку відсутні, є жителем іншого регіону, а тому може в будь-який момент покинути місце свого проживання. Перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, на переконання прокурора, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, а також може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На переконання сторони обвинувачення, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Також, прокурор заявив клопотання продовження ОСОБА_4 строку дії процесуальних обов`язків, визначених останньому при внесенні застави, визначених ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2022, мотивуючи тим, що за обвинуваченого ОСОБА_4 внесено заставу, однак ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли. Прокурором у клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, інкриміновані йому злочини вчинено під час відбування покарання у виді позбавлення волі, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку відсутні, житель іншого регіону, тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також прокурор звернув увагу суду, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу обвинувачений може незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, переховуватися від суду, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 заперечувала щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 з наступних підстав. Адвокат ОСОБА_10 зазначила, що ризики зазначені прокурором безпідставні. Просила суд змінити запобіжний захід її підзахисному на альтернативний, не пов`язаний із триманням під вартою, зазначила, що в ОСОБА_9 є постійне місце проживання та соціально-стримуючі зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_8 підтримав думку колег.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали думку захисника ОСОБА_9 та просили змінити останньому запобіжний захід на більш м`який, який не буде пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

З урахуванням Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), який продовжено відповідно до постанови КМУ №928 до 31.12.2022, встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Враховуючи викладене, клопотання прокурора відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_4 може бути розглянуто головуючим.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Судом враховано, що згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, останній зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання, у разі визнання його винним.

Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце для проживання на території України, соціально-стримуючі зв`язки, а саме - матір. Однак вказані обставини не виключають, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, тому на переконання суду, існує ризик, що обвинувачений зможе продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення з корисливих міркувань.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу судом враховано, що існує ризик впливу на свідків, оскільки обвинуваченому відомі адреси проживання останніх, з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування.

Крім того, існує ризик, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином.

Таким чином, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом, а тому суд вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_9 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_9 заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме: вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії обов`язків у разі внесення застави, судом враховано наступне.

З матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що до ОСОБА_4 відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2022 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави та покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.06.2022 ОСОБА_4 визначено заставу в розмірі 198 480 гривень. Судом досліджено також квитанцію №63 від 28.06.2022, згідно якої платник ОСОБА_11 сплатив 198 480 гривень, отримувач Вінницький апеляційний суд, де в призначені платежу вказано: обвинувачений ОСОБА_4 застава згідно з ухвалою суду у справі №127/2750/22 від 22.06.2022 Вінницького апеляційного суду. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2022, 22.08.2022 продовжено строк дії обов`язків ОСОБА_4 , які обвинувачений має виконувати під час перебування під дією запобіжного заходу у виді застави.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Положення ч. 5 ст. 194 КПК України визначено, що якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 строку дії обов`язків, суд враховує особу обвинуваченого. Також прийнято до уваги, що суду не надано доказів порушення обвинуваченим обов`язків покладених на нього у зв`язку із застосуванням такого запобіжного заходу як застава.

Разом з тим, суд приходить до переконання про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема судом враховано, що згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушеннях за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що ОСОБА_4 зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання, у разі визнання його винним.

З урахуванням положень статті 178 КПК України судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_4 має постійне місце для проживання в Одеській області. Однак вказані обставина не виключає, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, тому на переконання суду, існує ризик, що обвинувачений зможе продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення з корисливих міркувань. Крім вищевикладеного, судом враховано, що існує ризик впливу ОСОБА_4 на свідків, оскільки покази останніх досліджуються судом безпосередньо, з метою зміни наданих свідками показів під час досудового розслідування.

З урахуванням стадії судового розгляду, існує ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином. Тобто ризики, які існували на нас обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Враховуючи всі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 строку дії процесуальних обов`язків, визначених обвинуваченому у разі внесення застави строком на 60 днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 13.02.2023 по 13.04.2023 включно.

Визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави на ОСОБА_9 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які є обвинуваченими у кримінальному провадженні: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_9 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії процесуальних обов`язків, визначених обвинуваченому у разі внесення застави задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 строк дії обов`язків, які були визначені обвинуваченому у разі внесення застави, строком на 60 днів, починаючи з 13.02.2023 по 13.04.2023 включно, а саме:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які є обвинуваченими у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ;

- за наявності здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом при внесенні застави обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_4 визначити на час дії ухвали суду, тобто до 13.04.2023.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду, в частині обрання (продовження) дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: