Справа № 750/5158/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/559/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0003350 від 08.07.2022 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника-адвоката ОСОБА_9 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 роки.

Початок строку відбування йому покарання ухвалено обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто, з 08.07.2022 року, та у строк відбування покарання зараховано строк його тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 15 247 грн. 96 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком суду визнано доведеним, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 25.02.2022 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_7 включено в списки особового складу військової частини, постановлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

08.07.2022 року, близько 02 год. 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , стрілець 4 роти військової частини НОМЕР_1 (ТРО) солдат ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше тринадцяти травмуючи дій кулаками та ногами в ділянки голови, шиї, тулубу та кінцівок потерпілому громадянину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: синці та забійні рани обличчя, масивні крововиливи у м`які тканини обличчя та волосистої частини обличчя та волосистої частини голови, крововиливи у обидва скроневі м`язи, крововиливи у слизову носових ходів, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яної долі зліва та тім`яно-скроневої справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також тілесні ушкодження у виді закритої травми шиї: розгинального перелому правого ріжка під`язикової кістки та крововиливи в м`які тканини шиї, синця та садна лівого коліна, синця правої кисті, садна на грудній клітині, які як в комплексі так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок механічної асфіксії через аспірацію крові, що виникла внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми з ушкодженням судин носа, за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, просила вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд 1 інстанції при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, наносячи множинні удари руками та ногами в життєво важливі частини тіла, що спричинило його смерть.

На думку потерпілої, суд безпідставно застосував положення ст. 69 КК України, посилаючись на те, що він був військовослужбовцем та щиро покаявся у вчиненому злочину, що не відповідає дійсності, так як обвинувачений діяв на підрив у суспільстві авторитету Збройних Сил України, що не повинно пом`якшувати його покарання.

Також суд 1 інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, оскільки він не прийняв ніякої участі в зменшенні наслідків вчиненого злочину, не запропонував та не надав матеріальної допомоги в похованні сина, і їй, як одинокій матері, було тяжко це зробити, враховуючи матеріальне становище.

На думку апелянта, в даному випадку, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні, а висновки суду про застосування положень ст. 69 КК України, є необґрунтованими.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували доводам апеляційної скарги потерпілої.

Прокурор у судовому засіданні розгляд апеляційної скарги відніс на розсуд суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діянні за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, його дії вірно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 121 КК України, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Аналізуючи доводи потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставного призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, окрім іншого, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зі змісту вироку вбачається, що обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд обґрунтовано визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Розкаяння передбачає окрім визнання особою провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 виказав щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого, вибачився перед потерпілою, також обвинувачений через свого захисника намагався компенсувати потерпілій завдані збитки. Тому, доводи апеляційної скарги потерпілої про відсутність факту щирого каяття обвинуваченим ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Мотивуючи свій висновок про необхідність застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України, суд першої інстанції у вироку зазначив про врахування судом характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, його вік, стан здоров`я, згідно наявних даних, що він має тяжке захворювання на ВІЛ-інфекцію клінічної стадії ІУ, за медичною допомогою до психіатра в диспансерне психіатричне відділення КНП ЧОПНЛ не звертався, згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 496 від 08.07.2022 р. був доставлений в кабінет медичних оглядів диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ і встановлений діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне сп`яніння), що він має місце реєстрації та місце проживання, неодружений, має малолітню дитину, є військовослужбовцем, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також судом 1 інстанції було враховано поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, зокрема, те, що він невідкладно викликав швидку медичну допомогу та самостійно намагався допомогти потерпілому шляхом надання медичної допомоги.

Показаннями захисника-адвоката ОСОБА_9 встановлено, що він за дорученням обвинуваченого намагався відшкодувати потерпілій завдану шкоду, проте потерпіла ОСОБА_6 в категоричній формі відмовилась від отримання грошової допомоги.

По даному кримінальному правопорушенню обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину, щиро кається, просив вибачення у потерпілої, намагався компенсувати їй перенесені страждання та полегшити душевний біль шляхом грошової допомоги. Крім того, ОСОБА_7 є військовослужбовцем.

За наявності вищезазначеного, зважаючи на обставини встановлені в суді 1 та підтверджені в суді апеляційної інстанції, врахувавши конкретні обставини вчиненого злочину, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення до скоєного, колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, проте, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Що стосується доводів потерпілої про тяжкість вчиненого діяння, то це саме по собі, відповідно до закону не є перешкодою для застосування положень ст. 69 КК України, та не є вирішальним при призначенні покарання.

У апеляційній скарзі не наведено таких обставин та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які б не були враховані при призначенні йому покарання і свідчили про призначення більш суворо покарання, про що наголошує потерпіла в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_11