Справа № 345/1407/22
Провадження № 11-кп/4808/25/23
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 України, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою освітою, одружену, має на утриманні малолітню дитину, керівник громадської організації «Дім Сірка м.Калуш», українку, громадянку України, проживаючу за адресом : АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального Кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Судом цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 (п`ять тисяч) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 28.05.2022 року близько 21:25 год. перебувала в м. Калуш, Калуського ТГ, Калуського району по вул. Чорновола, 72, поблизу притулку для тварин «Дім Сірка», куди вона принесла цуценя.

В той час в напрямку притулку рухався автомобіль в якому знаходилася ОСОБА_8 . Вказаний автомобіль зупинився за декілька метрів від ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 побачила, що ОСОБА_10 принесла та залишила поблизу притулку цуценя, що викликало у ОСОБА_8 зауваження, та остання вийшла з автомобіля та направилася до неї. В цей момент в ОСОБА_8 виник протиправний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, умисно нанесла один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, один удар кулаком правої руки в область носа, три удари кулаком правої руки в область спини, а саме в верхню ліву частину та два удари кулаком правої руки в ліву руку ОСОБА_10 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці голови, синця в ділянці лівої руки, синця в ділянці грудної клітки зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 31.05.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати її невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що вирок суду є незаконним, невмотивованим та необґрунтованим, який підлягає скасуванню.

Зокрема вказує, що судом було при ухваленні вироку безпідставно взято до уваги як доказ її вини показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були безпосередніми очевидцями конфлікту, а тому жодним чином не підтверджують обставин, що ставлять їй у вину. Крім того, зазначені особи є близькими родичами потерпілої, а тому свідчили на її користь. Разом з тим, судом безпідставно відкинуто свідчення ОСОБА_13 , мотивуючи тим, що даний свідок є близькою подругою і її свідчення могли бути спрямовані на її захист.

Апелянт вказує також на те, що судом були допитані працівники поліції, які також не були очевидцями події та прибули на місце події за викликом потерпілої. Звертає увагу на те, що працівниками поліції, в порушення вимог закону, не надано суду як доказ її вини у вчиненні кримінального правопорушення відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які повинні були бути включені та здійснювати відео фіксацію події.

ОСОБА_8 стверджує, що судом першої інстанції не встановлено точну кількість та послідовність нанесення ударів потерпілій, про що не відображено у вироку суду.

Зазначає, що у висновку судово-медичної експертизи №72 від 31.05.2022 року відсутній опис отриманих експертом матеріалів та докладний опис проведених досліджень, методи застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка, а також обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання, не містить доказу спричинення тілесних ушкоджень саме нею.

Апелянт стверджує, що при проведенні слідчого експерименту слідчим не було дотримано відповідних вимог, а саме: проведено із суттєвою різницею у часі, оскільки подія мала місце 28.05.2022 року о 21 год., а слідчий експеримент було проведено 02.06.2022 року з 18 год. по 19.07 год. звертає увагу на те, що у долученій фототаблиці до протоколу слідчого експерименту зазначено прізвище ОСОБА_14 , а не ОСОБА_15 , що є підставою для визнання даного протоколу неналежним та не допустимим доказом у справі.

Окрім того, ОСОБА_8 зазначає, що вирок суду не оголошувався в її присутності в повному обсязі, а тільки вступна та резолютивна частини вироку, що суперечить засадам гласності та відкритості розгляду кримінального провадження.

Наголошує, що суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, а зазначені порушення при розгляді кримінального провадження не враховані, в повному обсязі усі обставини не з`ясовані, що призвело до невідповідності висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення вимог кримінально процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченої, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 вказує на недоведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяла суду першої інстанції прийти до висновку про вчинення неї кримінального правопорушення.

Зі змісту доводів обвинуваченої ОСОБА_8 вбачається, що вона не заперечує існування конфлікту між неї та потерпілою, однак стверджує, що не наносила потерпілій ударів та не вчиняла дій, які могли заподіяти потерпілій тілесні ушкодження.

Обґрунтовуючи правильність своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, суд першої інстанції правильно послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка надала детальні та послідовні пояснення стосовно обставин вчиненого правопорушення, які повністю узгоджуються із іншими доказами в частині характеру застосованого до неї насильства та заподіяних їй тілесних ушкоджень.

Зокрема, в своїх поясненнях потерпіла ОСОБА_12 стверджувала, що перебуваючи на вул. Чорновола в м.Калуш побачила поблизу дороги на тротуарі маленького цуценя, який рухався за ними по дорозі, та вирішила його на те місце де він перебував. Вона віднесла цуценя на траву недалеко від воріт притулку «Дому Сірка» і після цього почала швидко від нього тікати, щоб він її не наздогнав. Однак, в цей час з автомобіля, який зупинився поряд з нею вийшла раніше незнайома їй ОСОБА_8 , яка прибігла до неї та нанесла їй удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя під оком, після чого кулаком правої руки нанесла їй удар по носі, після чого нанесла ще три удари кулаком правої руки в область спини, а саме в ліву частин зверху, та два удари кулаком правої руки в ліву руку зверху. Всі ці удари дана жінка супроводжувала звинуваченням, що вона підкидає собак до притулку, та нецензурно кричала на неї.

Вищевказані пояснення потерпілої ОСОБА_10 повністю відповідають обставинам , які вона зазначила у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с.27), що свідчить про послідовність та правдивість її пояснень.

Так, у вказаній заяві ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення вказувала про нанесення їй тілесних ушкоджень в м.Калуш по вул.Чорновола невідомою їй жінкою в ділянку обличчя та спини, близько 3 ударів в ділянку лівої щоки та близько 2-3 ударів по спині в ділянці лівої частини.

Вказана заява зареєстрована в ЄРДР, про що свідчить витяг по кримінальному провадженню №0000129 від 29.05.2022 року (а.с. 23).

Показання потерпілої були перевірені під час проведення слідчого експерименту, в ході якого були відтворені дії обвинуваченої та потерпілої, обстановка нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень (а.с.31-34).

Зокрема, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 02 червня 2022 року з фото таблицями (а.с.35-40) за участю потерпілої ОСОБА_10 у присутності понятих, потерпіла показала на місце, де її 28.05.2022 року близько 21.25 год. нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Під час проведення вищевказаного експерименту потерпіла ОСОБА_10 за допомогою статиста пояснила та показали яким чином обвинувачена ОСОБА_8 нанесла їй удари та заподіяла тілесні ушкодження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що додатком до протоколу слідчого експерименту від 02.06.2022 року (а.с.31-34) щодо ОСОБА_10 є фото таблиці (а.с.35-40), які були складені старшим дізнавачем сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 справді помилково зазначено прізвище ОСОБА_17 .

Апелянт стверджує, що при проведенні слідчого експерименту слідчим не було дотримано відповідних вимог, а саме: проведено із суттєвою різницею у часі, оскільки подія мала місце 28.05.2022 року о 21 год., а слідчий експеримент було проведено 02.06.2022 року з 18 год. по 19.07 год. звертає увагу на те, що у долученій фототаблиці до протоколу слідчого експерименту зазначено прізвище ОСОБА_14 , а не ОСОБА_15 , що є підставою для визнання даного протоколу неналежним та не допустимим доказом у справі.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи обвинуваченої ОСОБА_8 неспроможними, оскільки вона не вказує, яким чином вищевказана різниця у часі має істотний характер та впливає на результати проведеного слідчого експерименту щодо встановлення обставин за яких потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження. вчинено

Колегія суддів вважає, що помилка у написанні прізвища потерпілої над фототаблицями доданими до протоколу слідчого експерименту є очевидною, носить технічний характер та не впливає на правильність правової оцінки вищевказаного доказу судом першої інстанції.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_10 прямо вказує на обвинувачену ОСОБА_8 як на особу, яка навмисно заподіяла їй тілесні ушкодження внаслідок конфліктних відносин, які склалися у зв`язку з тим, що вона принесла маленьке цуценя та залишила його біля притулку тварин, в яке направлялась ОСОБА_8 .

Показання потерпілої ОСОБА_18 повністю узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені судом, в частині часу та місця вчинення злочину, характеру насильства, яке було застосовано до неї обвинуваченою, локалізацію нанесених ударів та їх наслідків у виді легких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що вищевказані показання потерпілої ОСОБА_18 також узгоджуються із поясненнями обвинуваченої ОСОБА_8 в частині мотиву неправомірних дій обвинуваченої, оскільки остання стверджувала, що вона дійсно була обурена діями потерпілої, яка підкинула цуценя до воріт притулку для тварин «Дім Сірка».

Показання потерпілої ОСОБА_10 повністю узгоджуються з висновком лікаря судово-медичного експерта №72 від 31.05.2022 року, яким встановлена ступінь тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілою внаслідок неправомірних дій обвинуваченої (а.с.29-30).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про недопустимість доказу висновку експерта лікаря судово-медичного експерта №72 від 31.05.2022 року, оскільки вказана експертиза проведена у встановленому законом порядку та відповідає вимогам ч.3 ст. 101 КПК України, висновок експерта ґрунтується на відомостях, які стали відомі експерту під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження та зроблений в межах компетенції експерта.

З висновку експерта лікаря судово-медичного експерта №72 від 31.05.2022 року вбачається, що експерт ОСОБА_19 , провівши обстеження потерпілої ОСОБА_10 , прийшов до висновку про наявність в неї тілесних ушкоджень: синець та садно в ділянці голови, синці в ділянці лівої руки, синець в ділянці грудної клітки зліва, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими предметами ( можливо й руками)у вказані ділянки, можуть відповідати терміну вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та розташування тілесних ушкоджень на різних протилежних ділянках тіла, виключається можливість їх утворення внаслідок одноментного падіння на площину (а.с.29-30).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи про те, що у висновку судово-медичної експертизи №72 від 31.05.2022 року відсутній опис отриманих експертом матеріалів та докладний опис проведених досліджень, методи застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка, обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Зокрема, у висновку експерта №72 від 31.05.2022 року зазначено, що на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи старшого дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 30.05.2022 року у Калуському райвідділенні Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи судово-медичний експерт ОСОБА_19 , що маж стаж роботи за фахом медово-медична експертиза 14 років, 1-ша кваліфікаційна категорія провів судово-медичку експертизу ОСОБА_10 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції також обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були допитані в суді та надав належну оцінку їх показанням.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що матеріалами справи не здобуто, а обвинуваченою не надано жодних даних, які б спростували показання потерпілої та свідків та які б вказували на те, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження за інших обставин ніж встановлено вироком суду.

Зокрема, зі змісту пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що останні разом з потерпілою, знаходячись на вул. Чорновола поблизу притулку «Дому Сірка» побачили цуцика, який почав рухатися за ними, після чого потерпіла взяла на руки собачку та сказала, що поверне його на місце де воно було, а вони пішли далі. В подальшому, у зв`язку із тривалою відсутністю потерпілої, вони повернулись назад та виявили у потерпілої тілесні ушкодження. Остання розповіла їм про обставини правопорушення, яке було вчинено стосовно неї обвинуваченою ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що судом безпідставно відкинуто пояснення свідка ОСОБА_13 з тих підстав, що остання є близькою подругою обвинуваченої, оскільки вони не відповідають дійсності.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 показала, що вона разом з ОСОБА_8 28 травня 2022 року ввечері їхали на притулок «Дому Сірка», коли побачили, що по дорозі біжить дівчина, а за нею маленьке цуценя. ОСОБА_8 вийшла із машини, щоб догнати дівчину, а вона забрала цуценя собі на руки. Під час цього вона почула крики, обернулася та побачила, що ОСОБА_20 намагалася сфотографувати дівчину, а та намагалася обернутися. Зазначила, що вона не бачила чи ОСОБА_8 завдавала ударів дівчині, оскільки відійшла за цуценям.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_13 , обґрунтовуючи правильність своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої, оскільки вони повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по даному кримінальному проваджені в частині місця та часу вчинення правопорушення та мотивів його вчинення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що працівники поліції, в порушення вимог закону, не надали суду як доказ її вини у вчиненні кримінального правопорушення відеозаписи з нагрудних камер, оскільки повинні були здійснювати відео фіксацію події.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, правильно встановив обставини кримінального правопорушення, надав правильну правову кваліфікацію діям обвинуваченої та поза розумним сумнівом прийшов до обґрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, оскільки встановив, що остання своїми умисними діями спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставини, що обтяжують покарання, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що по кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5