ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/17/22

Провадження № 11-кп/4820/131/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 29 березня 2021 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, житель АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працює, не має судимостей,

визнаний винним за ч.2 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 107 грн 99 коп матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.

Відмовлено представнику цивільного відповідача ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 в задоволенні заяви про стягнення судових витрат з цивільного позивача ОСОБА_8 .

За вироком місцевого суду, 27 березня 2021 року близько 16 год 40 хв ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї господарства на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в момент, коли ОСОБА_8 схилився підняти із землі дрова, перебуваючи позаду нього, завдав йому два удари кулаком руки в потиличну ділянку голови зліва, від яких ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови зліва, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Просив задовольнити позовну заяву потерпілого і стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 867 грн 19 коп матеріальної шкоди та 20 000 грн моральної шкоди.

Уважав, що вирок місцевого суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначав, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_6 не працює, то відповідно немає доходів. А тому призначення покарання у виді штрафу поставить обвинуваченого у ситуацію, що через відсутності доходів він не зможе сплатити штраф, тобто не зможе відбути призначене судом покарання. Несплата штрафу як виду кримінального покарання стане підставою до заміни призначеного судом покарання на інше, більш тяжке.

Призначення такого покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Уважав, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, на яку посилався суд першої інстанції, не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачений не розкаявся у вчиненому і визнав лише фактичні обставини кримінального правопорушення. А от обставин, які б обтяжили покарання, місцевим судом до уваги не взято, а саме, те що кримінальне правопорушення вчинено до особи з інвалідністю та в присутності неповнолітньої дитини.

Отже, враховуючи негативну характеристику обвинуваченого та його неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, покарання у виді обмеження волі буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також зазначав, що потерпілий не буде заперечувати щодо застосування до обвинуваченого ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просив вирок суду скасувати з аналогічних підстав.

У запереченні на апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Летичівського районного суду від 05 жовтня 2022 року залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Уважав, що доводи апеляційних скарг про необхідність призначення йому більш тяжкого покарання є безпідставними.

Звертаючись до суду з апеляційними скаргами, потерпілий та його представник, не вказують про наявність істотних порушень процесуального або ж матеріального права, а лише вказують на необхідність переоцінки досліджених доказів.

Стверджував, що доводи апеляційних скарг зводяться фактично до заперечення тих обставин, що вказані в обвинувальному акті, хоча ні потерпілий, ні його представник про повернення його прокурору не заявляли.

Зазначав, що зі змісту позовної заяви про стягнення моральної шкоди в розмірі двадцяти тисяч гривень вбачається, що позивач вказує про «істотне погіршення стану фізичного та психологічного здоров`я», а також порушення звичайного ритму життя. При цьому у позовній заяві не зазначено та не додано жодного доказу, що міг би підтвердити наявність вказаних обставин.

Зауважував, що в порушення вимог ч.1 ст.128 КПК України заява про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 867 грн 19 коп, подана потерпілим уже після початку судового розгляду кримінального провадження, що є самостійною підставою, для відмови у її задоволенні. Бо підготовче судове засідання у даній справі закінчилось ще 24.01.2022 року та потерпілий реалізуючи своє право на подання позовної заяви про будь-які матеріальні витрати не вказував. Даний факт позбавляє суд можливості розглядати вимоги про стягнення матеріальної шкоди у даному провадженні, що не позбавляє потерпілого можливості звернутися з такими вимогами шляхом подання окремого позову в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та узагальнених доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційних скарг; думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти апеляційних скарг; потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч.2, ч.3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст.65 КК України, та дотримано принципів призначення покарання.

Висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, з урахуванням обставин вчинення правопорушення, визнання вини у скоєному обвинуваченим ОСОБА_6 судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував особу останнього, його поведінку та ставлення після вчинення злочину, наслідки, що настали, дані про його особу, сімейний і матеріальний стан, а також позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання.

З урахуванням викладеного, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 вирішено судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства. Суд навів у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілого та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 та безпідставність доводів апеляційних скарг.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3