Справа № 344/5375/23
Провадження № 1-кс/344/2224/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431 від 17.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 17.12.2022 о 03:13 год. ОСОБА_6 , з метою умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу прибув на територію автостоянки, що по АДРЕСА_3 , де розташовувався автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та на підставі довіреності від 03.09.2019 знаходиться у користування слідчого СВ ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , діючи умисно, облив легкозаймистою рідиною із полімерної пляшки, яку заздалегідь заготовив, а саме в лівій передній частині автомобіля, між переднім крилом та лобовим склом, який в подальшому підпалив та покинув місце події.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , які виразились в умисному пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненому шляхом підпалу, власнику даного транспортного засобу було матеріального збитку на суму 326 840 грн.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, українець, громадянин України, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , судимий 19.05.2022 Городенківським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт, 09.09.2022 знятий з обліку по відбуттю покарання, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який вказав, що підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_6 , оскільки 24.11.2022 проводив обшук його авто у кримінальному провадженні №0000118 за ч. 1 ст. 152 КК України, показаннями свідка ОСОБА_9 (начальник СВ ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області), який вказав, що йому відомо про конфлікт, який виникав у слідчого ОСОБА_8 пов`язаний із виконанням ним своїх службових обов`язків із ОСОБА_6 , у автомобілі якого ОСОБА_8 проводив обшук у кримінальному провадженні №0000118 за ч. 1 ст. 152 КК України, протоколом огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено запальничку чорного кольору із написом Cricket та пластикову кришку від пляшки білого кольору, технічним висновком по причині виникнення пожежі ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, протоколом огляду речей DVD-R диску із відеозаписами із камер відеоспостереження на місці вчинення злочину, висновком експерта за результатами проведення пожежотехнічної експертизи №СЕ-19/109-22/13502-ПТ від 14.03.2023, відповідно до якої безпосередньою причиною виникнення пожежі автомобіля є занесення стороннього джерела запалювання (підпал), висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-22/13501-АВ від 12.01.2022, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 17.12.2022 становила 326 840 грн; висновком експерта №СЕ-19/109-23/2905-БД від 15.03.2023 по проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якої генетичні ознаки клітин, виявлених на полімерній трубці від пристрою Драгер, яку використовував ОСОБА_6 збігаються із генетичними ознаками клітин, виявлених на запальничці чорного кольору із написом Cricket та клітин, виявлених на пластиковій кришці від пляшки білого кольору, які були вилучені на місці події, матеріалами тимчасового доступу до кримінального провадження №0000118 за ч. 1 ст. 152 КК України, яке розслідувалось слідчим ОСОБА_8 , де фігурантом був ОСОБА_6 , протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій та сукупністю інших доказів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: - переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, відмовлявся виконувати законні вимоги слідчого ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом обшуку авто ОСОБА_6 від 24.11.2022, часто ігноруючи комендантську годину, у нічний час безцільно їздить вулицями м. Городенка та навколишніх сіл, що підтверджується протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою №839т/108/14-2023 від 20.02.2023; - незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та уникнення відповідальності й покарання, що підтверджується агресивною, неадекватною поведінкою ОСОБА_6 , який висловлює свою зневагу до працівників поліції та проживають у м. Городенка, що підтверджується протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж №841т/108/14-2023 від 20.02.2023 та додатком до нього №842т/108/14-2023 від 20.02.2023; - вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 був судимий 19.05.2022 Городенківським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 180 годин громадських робіт, що підтверджується вимогою на судимість ОСОБА_6 , був фігурантом у кримінальному провадженні №0000118 за ч. 1 ст. 152 КК України, що підтверджується матеріалами даного кримінального провадження, підтримує зв`язок із особами кримінальної спрямованості, які перебувають на волі, що підтверджується протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою №839т/108/14-2023 від 20.02.2023.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованого злочину, характер його скоєння та наслідки, дані про особу ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки, підвищений суспільний інтерес, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , який вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років, що є винятковими обставинами, запобіжний захід у вигляді застави у визначених п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 182 КПК України в межах не здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому, необхідно визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі, який перевищує ці межі, а саме 500 прожиткових мінімумів, що становить 1 324 000 грн.

Саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_6 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити. Вказав, що саме максимальний розмір застави здатен запобігти ризикам.

Слідчий клопотання підтримав. Додав, що враховуючи особу підозрюваного, який зазнавався кримінальному переслідуванню, підтримує зв`язок із особами кримінальної спрямованості, які перебувають на волі, саме розмір застави 500 прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатнім, щоб запобігти наявним ризикам.

Захисник просив застосувати до його підзахисного домашній арешт, так як ризики відсутні. Зокрема, ризик переховування, втечі в умовах воєнного стану, є неможливим. Слідство розпочато, обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 встановлюються. Покликання сторони обвинувачення на покази свідків та покази потерпілого, які є працівниками поліції і можуть переслідувати свій інтерес, не можуть бути об`єктивними доказами. Підзахисний має постійне місце проживання та не має доходу для внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати домашній арешт, так як ризики відсутні. До введення воєнного стану, він працював за кордоном, тому має деякі збереження для матеріального утримання сім`ї. Повернувся на Україну 25.02.2022. Матеріально йому також допомагає сестра, яка перебуває за кодоном.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000431 від 17.12.2022 за ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна у великих розмірах, вчиненому шляхом підпалу.

28.03.2023 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (начальника СВ ВП №2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області) від 20.12.2022, який вказав, що йому відомо про конфлікт, який виникав у слідчого ОСОБА_8 , пов`язаний із виконанням ним своїх службових обов`язків із ОСОБА_6 , у автомобілі якого ОСОБА_8 проводив обшук у кримінальному провадженні №0000118 за ч.1 ст.152 КК України; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.03.2023, який вказав, що підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_6 , оскільки 24.11.2022 проводив обшук його авто у кримінальному провадженні №0000118 за ч. 1 ст. 152 КК України, протоколом огляду місця події від 17.12.2022, в ході якого було виявлено та вилучено запальничку чорного кольору із написом Cricket та пластикову кришку від пляшки білого кольору, технічним висновком по причині виникнення пожежі ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області №76/76/23.12.2022 від 23.12.2022, протоколом огляду речей DVD-R диску із відеозаписами із камер відеоспостереження на місці вчинення злочину від 20.12.2022, висновком експерта за результатами проведення пожежотехнічної експертизи №СЕ-19/109-22/13502-ПТ від 14.03.2023, відповідно до якої безпосередньою причиною виникнення пожежі автомобіля є занесення стороннього джерела запалювання (підпал), висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-22/13501-АВ від 12.01.2023, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 17.12.2022 становила 326 840 грн; висновком експерта №СЕ-19/109-23/2905-БД від 15.03.2023 по проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якої генетичні ознаки клітин, виявлених на полімерній трубці від пристрою Драгер, яку використовував ОСОБА_6 збігаються із генетичними ознаками клітин, виявлених на запальничці чорного кольору із написом Cricket та клітин, виявлених на пластиковій кришці від пляшки білого кольору, які були вилучені на місці події, матеріалами тимчасового доступу до кримінального провадження №0000118 за ч.1 ст.152 КК України, яке розслідувалось слідчим ОСОБА_8 , де фігурантом був ОСОБА_6 , копією протоколу обшуку від 24.11.2023, копіями протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.03.2023, копією додатку до протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж по ЄРДР №0000431 від 17.12.2022.

Разом з тим, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме найбільш значним ризиком є те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від трьох до десяти років, та він усвідомлює про можливість призначення йому судом саме такого виду покарання у разі доведення його вини; підозрюваний може впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та уникнення відповідальності й покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працює, не має постійного джерела доходів, зазнавався кримінальному переслідуванню.

Слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Одні лише доводи підозрюваного, його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту з підстав, що підозрюваний має місце постійного проживання, соціальні зв`язки, за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінальних правопорушень з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Слідчий суддя вважає, що домашній арешт, про який сторона захисту, з огляду на наведені вище ризики є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_6 , його молодий вік, середню освіту, те, що одружений, має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зі слів), те, що зазнавався кримінальному переслідуванню, відсутність офіційного джерела доходу.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, адже за обставинами інкримінованого кримінального правопорушення, адже автомобіль під час підпалу ( вчинення кримінального правопорушення загальнонебезпечним способом)знаходився на автостоянці. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Всі доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді вважати доведеним відсутність встановлених ризиків, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи. З цих же підстав доводи підозрюваного про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає спростованими.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Сторона обвинувачення поряд з запобіжним заходом тримання під вартою, просила про застосування застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 324 000 грн. з наведених у клопотанні підстав.

Однак, при визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , та інкриміноване кримінальне правопорушення, характер та обставини його вчинення, зокрема вчинення суспільно небезпечним способом; особу підозрюваного, за вищевстановленим (зазнавався кримінальному переслідуванню, молодий вік, наявність дружини та малолітньої дитини), зокрема і матеріальний стан відсутність офіційного джерела доходу, місця роботи, зі слів - наявність збережень від роботи закордоном; високий ступінь ймовірності реалізації наявних в провадженні ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 травня 2023 року, з урахуванням строку досудового розслідування, з визначенням застави 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 939 400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) гривень з покладенням на підозрюваного, передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 травня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_6 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 28 березня 2023 року.

Визначити заставу у вигляді 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 939 400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 26 травня 2023 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися з місця постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, перебування;

3) утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 26 травня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 березня 2023 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1