Єдиний унікальний номер 341/2004/19
Номер провадження 1-кп/341/45/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2019 під № 0000145, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галича Івано-Франківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, керівник ФГ «Агроінвест», з вищою освітою, українець, громадянин України, згідно зі статтею 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , за наступних установлених судом обставин.

08.02.2019 близько 16 год 30 хв у світлу пору доби ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до будинку № 12 по вул. Шевченка у м. Галичі Івано-Франківської області. У салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Після висадки пасажирки ОСОБА_8 водій ОСОБА_4 вирішив виїжджати заднім ходом від міжбудинкового проїзду на проїзну частину вул. Шевченка.

При цьому водій ОСОБА_4 проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, а від прибудинкової території заднім ходом виїжджав автомобілем на проїзну частину вул. Шевченка для здійснення розвороту. У цей час позаду автомобіля на проїзній частині дороги перебувала пішохід похилого віку ОСОБА_6 , 1933 року народження, на яку задньою частиною автомобіля ОСОБА_4 вчинив наїзд.

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема:

- п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.9, відповідно до якого під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб;

- п. 12.3, який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_4 вказаних ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, її органів, грудного відділу хребта із забоями внутрішніх органів, переломами кісток скелету, яка ускладнилась масивною внутрішньою кровотечею (в правій плевральній порожнині 700 мл, рідкої темно-червоної крові) та розвитком тяжкого травматичного шоку, від яких ОСОБА_6 того ж дня померла у Галицькій ЦРЛ.

З огляду на викладене, суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаного в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який, з урахуванням повторного допиту, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся. Пояснив, що дійсно 08.02.2019 перебував у м. Галичі та керував автомобілем марки «Mitsubishi L200», у салоні якого перебували пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Указаних осіб вирішив підвезти додому, оскільки їх знає і ОСОБА_8 є літньою жінкою. Після висадки пасажирки ОСОБА_8 вирішив виїжджати заднім ходом від міжбудинкового проїзду на проїзну частину вул. Шевченка. Їхав повільно, спостерігав, чи немає автомобілів на головній вулиці, куди виїжджав. Жодних перешкод на дорозі не помітив. Раптом почув крик, зупинився та побачив, що на відстані близько 1-2 метри позаду від його машини з правої сторони на проїзній частині дороги лежала жінка. Потім викликав швидку допомогу, яка забрала жінку до лікарні. У лікарні фінансові витрати оплатив. Через 4-5 год потерпіла ОСОБА_6 померла. Всі витрати на поховання та обряди 9-ти і 40-ка днів взяв на себе, оскільки вважав, що це його моральний обов`язок. Погоджується, що порушив ПДР України, що призвело до смерті потерпілої. Зазначає, що контакту автомобіля з потерпілою не відчув. Можливо, через значні габарити транспортного засобу. Просив суворо не карати, не позбавляти волі. Зробив належні для себе висновки, щиро кається. Просив звернути увагу на те, що наявність права керувати транспортними засобами йому потрібне для виконання роботи, адже є керівником підприємства та вид його діяльності пов`язаний з водінням різного виду транспортних засобів. Під час активних польових робіт безпосередньо керує транспортними засобами. У зв`язку з чим, просив не позбавляти права керування транспортними засобами. З початком повномасштабної війни допомагає військовослужбовцям.

Цивільний позов, який подав потерпілий ОСОБА_9 , визнає на суму 10000,0 грн, оскільки сума заявленого морального відшкодування надто завищена. ОСОБА_4 шкодує, що так сталося, співчуває потерпілому, але вважає заявлену до стягнення суму необгрунтованою.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який зазначив, що потерпіла ОСОБА_6 його сестра. Вона проживала одна. У день ДТП до нього зателефонувала подруга сестри і повідомила, що остання перебуває у лікарні після ДТП. Коли він приїхав до лікарні, сестра ще була жива, але дуже слабка, проте пізніше померла. До ДТП сестра була відносно здорова, активна, приїжджала до нього в с. Єзупіль, допомагала працювати на городі. Також, додав, що ОСОБА_4 був на похороні сестри, спілкувався з ним. Крім того, зазначив, що обвинувачений купив домовину та брав участь в інших витратах, пов`язаних із обрядом поховання. Сам потерпілий жодних коштів на поховання не витрачав. Обвинувачений пропонував відшкодувати шкоду, проте потерпілий відмовився і сказав, що суд визначить розмір відшкодування. Зазначив, що спадок покійна оформила на племінників, а не на нього. Поданий ним цивільний позов підтримує повністю.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , дружини брата потерпілого, яка підтвердила, що організацією та витратами на поховання займався ОСОБА_4 . Покійна проживала одна, проте її чоловік, діти та потерпілий завжди допомагали ОСОБА_6 по господарству.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , племінника потерпілого, який зазначив, що всі витрати на поховання здійснив обвинувачений. Покійна ОСОБА_6 завжди фінансово запомагала його дядьку - потерпілому ОСОБА_9 , бо останній часто хворів.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_12 , племінника і спадкоємця покійної ОСОБА_6 , відповідно до яких всі витрати на поховання та обряди 9-ти і 40-ка днів здійснив обвинувачений ОСОБА_4 . Зазначає, що з цивільним позовом не звертався, бо вважає, що з ОСОБА_6 трапився нещасний випадок, а матеріальні збитки обвинувачений відшкодував.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , знайомого із обвинуваченим з дитинства, який зазначив, що у день ДТП він та його матір ОСОБА_14 йшли містом. ОСОБА_4 зупинився і запропонував підвезти додому. Мати ОСОБА_14 сиділа спереду, а він на задньому сидінні. Надалі обвинувачений зупинився по вул. Шевченка, 12, у м. Галичі. Його матір сама вийшла з машини. Почали рухатись заднім ходом для здійснення розвороту. Пізніше він почув жіночий крик. Удару від наїзду на потерпілу ОСОБА_6 не чув. Побачив потерпілу посеред дороги, яка лежала на відстані близько 1,5 м від автомобіля, була у свідомості, лежала на відстані 1,5 м від автомобіля. Казала, що голова її болить. Його матір перебувала на відстані 2-3 м від потерпілої. Пошкодження на автомобілі не бачив. Зупинку автомобіля обвинуваченого пояснює тим, що почули крик, а не відчуттям зіткнення автомобіля з перешкодою.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , 1950 року народження, яка зазначила, що її син з обвинуваченим разом навчалися. У день ДТП їхала у машині з обвинуваченим. Сиділа на передньому сидінні, а син на задньому. Пізніше ОСОБА_4 звернув з головної дороги направо до будинку. Зупинився. Потім її син відкрив двері автомобіля та допоміг вийти, подавши руку, а сам сів на її місце. Син ОСОБА_13 та обвинувачений ще планували кудись їхати у справах, пов`язаних з роботою. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_14 прямувала до будинку. Побачила серед дороги жінку літнього віку з палицею для ходьби. Її знала особисто. ОСОБА_6 постійно скаржилась на хворі ноги. Коли автомобіль здавав назад ОСОБА_6 перебувала від автомобіля на відстані близько 10-15 метрів, ОСОБА_14 закричала, а та жінка упала на дорогу. Обвинувачений їхав автомобілем назад, зупинився, вибіг з машини з її сином та підняли потерпілу. ОСОБА_15 запитала їх: «Що зі мною є?». Потім її забрала швидка медична допомога. Контакту автомобіля із ОСОБА_6 не було, а остання впала від метушні і переляку, як вважає свідок.

Рапортом оперативного чергового Галицького ВП Тисменицького відділу ГУНП в Івано-Франківській області від 08.02.2019, у якому зазначено, що 08.02.2019 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом у м. Галич по вул. Шевченка допустив наїзд на пішохода. В результаті наїзду пішохід доставлена у КЗ Галицька ЦРЛ із діагнозом ЗЧМТ та перелом ребра з права (т. 1, а. с. 170).

Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги від 08.02.2019 № 404, відповідно до якої адреса виклику: вул. Шевченка, м. Галич; привід до виклику: ДТП; прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_6 ; попередній діагноз: забій грудної клітки справа, перелом ребер справа (т. 1, а. с. 172-173).

Протоколом огляду місця події від 08.02.2019, де зазначено, що місцем огляду є проїздна частина ділянки автодороги по вул. Шевченка у м. Галичі Івано-Франківської області у місці розташування стосовно лінії електропередач (ЛЕП) № 119. Огляд місця події проводиться у напрямку від перехрестя вул. Шевченка Д. Галицького по вул. Шевченка на напрямку з перехрестям вул. Шевченка площа Волі (т. 1, а. с. 174-175).

Схемою до протоколу огляду місця події від 08.02.2019 вул. Шевченка, м. Галич, Івано-Франківська область (Т. 1 а. с. 176), згідно з якою ОСОБА_6 лежала на відстані 2 м від задньої частини автомобіля після наїзду на неї.

Фототаблицями до протоколу огляду місця події від 08.02.2019, на яких зображено: проїзну частину дороги по вул. Шевченка у м. Галичі Івано-Франківської області; вид у напрядку перехрестя вул. Шевченка Д. Галицького; вид у напрямку перехрестя вул. Шевченка площа Волі; зображення задньої та передньої правої сторони автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 на лівій смузі руху; зображення лівої сторони автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 177-180).

Протоколом огляду місця події від 08.02.2019, де зазначено, що місцем огляду є палата № 8, яка знаходиться на 4 поверсі КЗ «Галицька ЦРЛ» (т. 1, а. с. 181-182).

Довідкою від 15.02.2019 № 01-7/462, виданою Івано-Франківським обласним наркологічним диспансером, відповідно до якої в крові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , етиловий спирт не виявлено (дослідження від 11.02.2019 № 235) (т. 1, а. с. 187).

Постановою від 20.03.2019 про визнання речовими доказами одяг трупа ОСОБА_6 , а саме: шубу, джампер, штани, штани, райтузи, кошолі та палицю, та про передачу їх на зберігання при матеріалах кримінального провадження (т. 1, а. с. 188).

Постановою від 08.02.2019 про визнання речовим доказом автомобіля «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про передачу його на зберігання на територію Галицького РВ УМВС (т. 1, а. с. 189).

Ухвалою від 11.02.2019 про накладення арешту із забороною на користування автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_16 , який проживає АДРЕСА_2 (Т. 1 а. с. 190-191).

Висновком експерта від 12.02.2019 № 24, в якому зазначено, що смерть ОСОБА_6 настала від поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, її органів, грудного відділу хребта із забоями внутрішніх органів, переломами кісток скелету, яка ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою (в правій плевральній порожнині 700 мл, рідкої темно-червоної крові) та розвитком тяжкого травматичного шоку. Згідно з даними медичної карти стаціонарного хворого № 660 КЗ «Галицька ЦРЛ» смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у 18 годині 30 хвилин, що не суперечить судово-медичним даним. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів, що вказує на те, що остання спиртні напої не вживала (т. 1, а. с. 194-196).

Висновком експерта від 12.03.2019 № 38, відповідно до якого могло мати місце зіткнення автомобіля з потерпілою, коли остання перебувала у вертикальному положенні і могла бути обернена до автомобіля задньо-правою поверхнею тіла, при цьому внаслідок первинного удару виступаючими частинами автомобіля могли утворитись травми грудної клітки та поперекової ділянки справа. Судово-медичних ознак, які б вказували на локалізацію первинного удару на одязі потерпілої не виявлено (т. 1, а. с. 204-207).

Висновком експерта від 28.08.2019 № 24-Д, відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілої утворились у швидкій послідовності від дії тупих твердих предметів. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, характер пошкоджень на одязі та дані висновку експерта № 38, можна подумати, що могло мати місце зіткнення автомобіля з потерпілою, коли остання перебувала у вертикальному чи наближеному до нього положенні і могла бути обернена до автомобіля задньо-право поверхнею тіла, при цьому внаслідок первинного удару частинами автомобіля могли утворитись травми грудної клітки, грудного відділу хребта та поперекової ділянки справа. Решта тілесних ушкоджень могли утворитись як при ударі до частин автомобіля, так і при падінні і ударах цими ділянками до дорожнього покриття (т. 1, а. с. 200-202).

Висновком експерта від 12.03.2019 № 38, в якому зазначено, що на передній поверхні шуби справа в верхній частині з переходом на середню частину з переходом на передню поверхню правого рукава в верхній, середній та нижній частинах та задній поверхні цього ж рукава в середній частині з переходом на нижню частину та на ґудзик-застібку, передній поверхні правої штанини штанів, у верхній частині з переходом на середню частину, внутрішній поверхні правої штанини штанів в нижній частині, зовнішній поверхні штанів справа у верхній частині з переходом на задню поверхню правої штанини штанів у верхній частині виявлено сліди ковзання, у вигляді потертості хутра та тканини, деформації сплощення пучків волокон, поверхневого пошкодження пластмаси та накладення напівпрозорих частинок піску та непрозорих частинок глини, які могли утворитись внаслідок ковзання по поверхні дороги; при цьому внаслідок перерозтягнення тканини тупими твердими предметами могли утворитись відриви ґудзиків-застібки шуби. Внаслідок ковзання по поверхні дороги могли утворитись сліди ковзання на підошинній поверхні обох калош. На одязі потерпілої слідів переїзду, волочіння або падіння на поверхню дороги з висоти власного росту не виявлено.

На одязі ОСОБА_6 слідів протектора шин, лакофарбового покриття та слідів паливно-мастильних матеріалів не виявлено.

Необхідно думати, що могло мати місце зіткнення автомобіля з потерпілою, коли остання перебувала у вертикальному положенні і могла бути обернена до автомобіля задньо-правою поверхнею тіла, при цьому внаслідок первинного удару виступаючими частинами автомобіля могли утворитись травми грудної клітки та поперекової ділянки справа. Судово-медичних ознак, які б вказували на локалізацію первинного удару на одязі потерпілої не виявлено (т. 1 а. с. 204-207).

Висновком експерта від 22.03.2019 № СЕ-19/109/26-109ІТ/19, згідно з яким встановити місце наїзду автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 відносно елементів проїзної частини дороги експертним шляхом не представляється можливим, через відсутність будь-якої слідової інформації, яка б вказувала на дане місце ( т. 1 а. с. 222-223).

Висновком експерта від 26.03.2019 № СЕ-19/109/26-93ІТ/19, в якому зазначено, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані (т. 1 а. с. 214-219).

Зазначені докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є належними та допустимими, і такими, що в сукупності безпосередньо указують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

При цьому показання свідка ОСОБА_14 щодо відсутності контакту автомобіля обвинуваченого із ОСОБА_6 суд не враховує, оскільки свідок є особою похилого віку, багато років знає обвинуваченого особисто і її показання відрізняються від даних, установлених на підставі інших доказів. Зокрема, показання її сина свідка ОСОБА_13 відрізняються від показань ОСОБА_14 щодо способу виходу з автомобіля, щодо відстані фактичного перебування ОСОБА_6 від автомобіля обвинуваченого на час його зупинки. Також, контакт задньої частини автомобіля з тілом покійної підтверджується характером тілесних ушкоджень, які описані у документах, зокрема висновках експертів.

Під час судових дебатів прокурор, з огляд уна дві пом`якшуючі обставини, просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування основного виду покарання. При цьому сторона обвинувачення вважала не доцільним призначати додатковий вид покараня з огляду на те, що господарська діяльність обвинуваченого тісно пов`язана із необхідністю керувати транспортним засобами, тракторною технікою, і є єдиним джерелом доходу сім`ї обвинуваченого.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Своєю чергою суд не визнає як пом`якшуючу обставину відшкодування збитків обвинуваченим, оскільки відсутня об`єктивна можливість визначити фактичний розмір усіх матеріальних збитків після смерті ОСОБА_6 , які понесла її родина і такі збитки не обов`язково пов`язані лише з похованням вказаної особи. Проте взяті на себе обвинуваченим витрати у зв`язку з похованням суд враховує серед інших обставин під час прийняття рішення у справі.

Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Галицького районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб (т. 1 а. с. 58-59).

Згідно з наданими стороною захисту документами, ОСОБА_4 є керівником ФГ «Агроінвест», де працює 6 найманих працівників. Підприємство сплачує до бюджету податки та обов`язкові платежі. Згідно з довідкою-характеристикою від 07.09.2022 обвинувачений характеризується як ввічливий, товариський, високоморальний. Бере активну участь у громадському житті, надає спонсорську допомогу, власну техніку для потреб села. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 21/1/3167 ОСОБА_4 . Страждає на хворобу щитоподібної залози, рекомендовано обмеження фізичних навантажень. Згідно з наданими платіжними дорученнями (т. 2 а. с. 82, 83) обвинувачений 26 і 28 лютого 2022 року перерахував на підтримку ЗСУ 1000,0 грн і 20000,0 грн, відповідно.

Урахувавши характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений найнижчою межею санкції частини 2 статті 286 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ураховуючи характер кримінального правопорушення, яке є необережним злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, щиро покаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував витрати сім`ї покійної, пов`язані із похованням, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність однієї дитини на утриманні, позитивну характеристику за місцем проживання, беручи до уваги досудову доповідь, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення особи можливі без відбування покарання, та вважає за можливе на підставі положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, з огляду на обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та його характеристику, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової його ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що він став на шлях виправлення.

Окрім обов`язків, визначених частиною першою статті 76 КК України, суд додатково покладає обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, суд виходить з наступного.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що метою такого додаткового виду покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, перш за все, є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень самим засудженим. При цьому докази того, що з лютого 2019 року ОСОБА_4 притягувався до відповідальності за порушення ПДР України відсутні. Указане, на переконання суду, свідчить про те, що обвинувачений зробив належні для себе висновки щодо відповідального ставлення до керування транспорними засобами.

Також, суд враховує, що ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною із сільським господарством, яка безпосередньо пов`язана із керуванням транспортними засобами різних видів, зокрема тракторною технікою. Для цього в обвинуваченого наявні відповідні дозволи. Таким чином, позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк призведе до суттєвого ускладнення здійснення господарською діяльністю обвинуваченим, яка є основним джерелом доходу його сім`ї.

Крім того, суд враховує, що у державі діє ввоєнний стан, в умовах якого економіка країни зазнає суттєвих збитків, а тому кожен ефективний суб`єкт господарювання, який виробляє продукцію, забезпечує робочими місцями громадян, сплачує податки і збори до бюджету, відіграють важливе значення для забезпечення обороноздатності України.

З огляду на викладене, ураховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про те, що застосування додаткового виду покарання до ОСОБА_4 є недоцільним.

Потерпілий ОСОБА_9 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, у якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 200000,0 грн.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що моральна шкода в розмірі 200000,0 грн полягає у фізичних і моральних стражданнях, які довелось перенести йому та родині. Змінився звичайний ритм життя, почались часті головні болі, безсоння, через що постійно змушений звертатись за медичною допомогою. Все це негативно вплинуло на стан здоров`я. Зазначив, що указана сума необхідна для відновлення психічного стану, відпочинку від усього, що сталося.

У судовому засіданні потерпілий додатково повідомив, що саме заявлену до відшкодування суму коштів йому обіцяла дати покійна сестра на лікування, оскільки він давно хворіє і потребує оперативного втручання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого визнав на суму 10000,0 грн, оскільки вважає заявлену до стягнення суму явно завищеною.

Проте погодився, що у результаті події та смерті ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 завдано моральних страждань, яких той зазнав через смерть сестри.

При цьому цивільний відповідач просив суд урахувати, що пред`явлені ним квитанції відображають витрати у розмірі 16240,10 грн, пов`язані із похованням ОСОБА_6 . Зазначив, що жодний інший член родини покійної до нього претензій не має.

Приймаючи рішення у частині вимог цивільного позову, суд виходить з такого.

Факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , є доведеним.

Згідно зі статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода - це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Тому, встановлюючи факт такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.

Саме суду на підставі наданих доказів надано право визначити розмір моральної шкоди, який при цьому повинен керуватися наступними принципами: умовна рівність втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей, поміркованості, відповідності вимогам розважливості, розумності, об`єктивного відображення дійсності, справедливості, неупередженого ставлення до усіх учасників процесу.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необгрунтованого збагачення.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди» суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних страждань, при яких обставинах і якими діями вони заподіяні, ступінь вини заподіювача, які саме моральні страждання отримав потерпілий і в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати.

Розмір відшкодування моральної шкоди, як зазначено в пункті 9 цієї постанови, суд визначає в межах заявлених вимог, в залежності від характеру і об`єму заподіяних позивачу моральних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд ураховує характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку зі смертю сестри, з якою перебував у добрих стосунках, допомагали один одному по господарству, часто зустрічались. Отже, смерть ОСОБА_6 безумовно призвела до зміни звичного способу житя потерпілого, переживань у зв`язку із втратою рідної сестри, з якою вони були близькими.

При цьому, вирішуючи цивільний позов по суті, суд враховує наступні обставини і факти, які впливають на зменшення розміру витрат, пов`язаних саме із моральними стражданнями потерпілого.

Цивільний позивач не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_6 обіцяла йому надати кошти на лікування, зокрема у сумі 200000,0 грн. Також, ОСОБА_9 не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів про те, що через ДТП і втрату сестри погіршився стан його здоров`я і він почав частіше звертатися за лікарською допомогою, страждати на головні болі. Узагалі твердження ОСОБА_9 про поганий стан його здоров`я до ДТП підтверджуються лише показаннями свідків, які є його родичами. Щодо погіршення здоров`я потерпілого після смерті сестри та наявність причинно-наслідкового зв`язку між подією і погіршенням здоров`я потерпілого докази відсутні.

Крім того, суд враховує те, що згідно з поясненнями позивача, останнім часом саме він допомагав фізично по господарству сестрі, яка проживала сама, а не навпаки. При цьому доводи щодо близькості із покійною сестрою, а також обіцянки надати значну суму коштів на лікування, спростовуються тим, що спадщину ОСОБА_6 за життя оформила на інших членів родини, зокрема на племінника. Тоді як позивач серед спадкоємців за заповітом відсутній.

Як установлено, у інших членів родини ОСОБА_6 , претензії морального харктеру до ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позивач жодної участі у витратах на поховання сестри не брав, всі пов`язані із цим збитки родини відшкодував відповідач.

Із огляду на наведене, суд вважає, що визначену потерпілим суму відшкодувань за завдану йому моральну шкоду у результаті смерті рідної сестри в розмірі 200000,0 грн необхідно задовольнити частково, а саме стягненню з обвинуваченого підлягає сума у розмірі 40000,0 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості.

Процесуальні витрати відповідно до долучених довідок (т. 1, а. с. 213, 221) про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні № 0000145 становлять 1859,0 грн і відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2019 року, необхідно скасувати. При цьому з матеріалів справи установлено, що р. н. указаного транспортного засобу НОМЕР_1 , а в указаній ухвалі слідчого судді від 11 лютого 2019 року допущено описку і помилково зазначено реєстраційний номер транспортного засобу як НОМЕР_2 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 65, 66, 67, 75, 76, 286 Кримінального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 1859,0 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 40000 (сорок тисяч) гривень моральної шкоди.

Скасувати арешт транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2019 року, яким 08 лютого 2019 року на час ДТП керував ОСОБА_4 .

Речові докази:

- шубу, джампер, штани, штани, райтузи, калоші та палицю, які належали ОСОБА_6 , передати потерпілому ОСОБА_9

- автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_16 .

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ