Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8928/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах власника майна - ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14.09.2022,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0001372 від 08.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та накладено арешт на дві скляні ампули з рідиною прозорого кольору об`ємом 2 мл, пластикову ємність, частково заповнену рідиною, медичний шприц, частково наповнений рідиною прозорого кольору, та тимчасово позбавлено власника і третіх осіб права відчуження, розпорядження і користування ними. Накладено арешт на автомобіль марки «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував у володінні та користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та тимчасово позбавлено власника і третіх осіб права відчуження та розпорядження ним.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «Рено Логан», д.н.з НОМЕР_1 .

При цьому, наголошує, що судом не враховано, що володільцем автомобіля марки «Рено Логан», є ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.10.2021. Звертає увагу, що ОСОБА_8 в межах кримінального провадження №0001372 від 08.09.2022 не має відповідного процесуального статусу для позбавлення володіти, користуватися та розпоряджатися його майном, адже не є підозрюваним, а також особою, у володінні якої перебуває майно, яке відповідає ознакам, встановленим в ч.1 ст.98 КПК України. Наголошує, що вказаний автомобіль не є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не зберегла на собі сліди вчинення злочину, не призначався для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом злочину та не одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В свою чергу, ОСОБА_8 не має жодного відношення до вчинення злочину, досудове розслідування якого здійснюється в межах кримінального провадження №0001372 від 08.09.2022, та не володіє інформаціє, пов`язаною з цим злочином.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, старший дізнавач СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-2), в провадженні СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001372 від 08.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2022 о 20:10 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки "Рено Логан" з д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2. в якого в автомобілі у бардачку було виявлено шприц з прозорою речовиною схожою на наркотичну.

Відомості за даним фактом 08.09.2022 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001372 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що 17.08.2022 до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт інспектора роти № 1 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП який повідомив що 08.09.2022 під час патрулювання, близько 20.10 год., за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 32, працівниками поліції, під час перевірки в порядку ст.34 ЗУ "Про НПУ", в салоні автомобіля марки Рено Логан" з д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , в салоні даного автомобіля було виявлено дві скляні ампули з рідиною прозорого кольору об`ємом 2 мл., пластикову ємність частково заповнену рідиною, медичний шприц частково наповнений рідиною прозорого кольору.

Після цього на місце події було викликано СОГ Житомирського РУП ГУНП, якими під час проведеного обшуку було вилучено до Житомирського РУП. дві скляні ампули з рідиною прозорого кольору об`ємом 2 мл., пластикову ємність частково заповнену рідиною, медичний шприц частково наповнений рідиною прозорого кольору, та автомобіль марки Рено Логан з д.н.з НОМЕР_1 який в подальшому було поміщено до майданчику тимчасового утримання, що розташований за адресою м. Житомир вул. Слобідська, 35.

09.09.2022 старший дізнавач СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту, зокрема, на автомобіль марки «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у володінні та користуванні ОСОБА_10 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт автомобіля марки «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України, як і створені всі умови для реалізації права на захист та доступу до суду, у тому числі, й власника майна, подання клопотань, заперечень, тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна - ОСОБА_8 , так і інших осіб. Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому, під час апеляційного провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що Богунським районним судом м.Житомира розглянуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001372 від 08.09.2022 про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст.309 КК України. За результатами судового розгляду провадження 12.12.2022 Богунським районним судом м.Житомира ухвалено вирок.

З урахуванням вище зазначеного, апеляційний суд звертає увагу, що питання на які акцентовано увагу адвокатом в апеляційній скарзі, можуть бути вирішені в процесуальному порядку визначеному Розділом VIIІ КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 14.09.2022 в частині накладення арешту на автомобіль марки «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував у володінні та користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тимчасовим позбавленням власника і третіх осіб права відчуження та розпорядження ним, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :