Справа № 201/6697/22
Номер провадження 1-кп/194/17/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

13 лютого 2023 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в режимі відео конференції клопотання прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новоайдар Новоайдарського (нині Щастинського) району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2022 року за №0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Прокурором Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 13.02.2023 року було подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що в період часу у березні 2022 року, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, фактично самоусунувшись від виконання своїх повноважень депутата Щастинської районної ради та їх фактичного невиконання, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в смт. Новоайдар Луганської області, та реалізуючи його вступив в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади в смт. Новоайдар, Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт. Новоайдар Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», ОСОБА_5 умисно, добровільно зайняв посаду «керівника апарату Новоайдарської районної адміністрації ЛНР», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора «адміністрації Новоайдарського району ЛНР», що діє у Новоайдарському районі Луганської області.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України у відповідності та у спосіб передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур?єр» № 105 (7226). Крім того, зібрані докази дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, де переховується з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжує протиправну діяльність.

У зв`язку із переховуванням ОСОБА_5 під час досудового розслідування постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні від 24.05.2022 року на підставі ст. 281 КПК України його оголошено в розшук та до суду подано клопотання про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Ухвалою слідчого судді від 03.06.2022 року надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу строком дії ухвали на 6 місяців. Таким чином, 04.12.2022 року закінчився строк дії ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , але натепер судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває, свідки не допитані, матеріали кримінального провадження не досліджені, та, відповідно, рішення за результатами розгляду не прийнято.

Так, прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, просить задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав наведених у ньому.

Захисник щодо задоволення клопотання заперечив, зазначаючи про неналежне повідомлення обвинуваченого про дане кримінальне провадження.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали та заслухавши доводи прокурора і захисника, виходячи з мотивів наведених нижче, приходжу до наступного висновку.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини без необґрунтованого процесуального примусу та із застосуванням належної правової процедури.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В той же час, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє вирішувати питання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого за наявності умов визначених у ч. 6 ст. 193 КПК України.

Аналіз наведеного вище положення ч. 6 ст. 193 КПК України свідчить про те, що Кримінальний процесуальний закон розрізняє обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке здійснюється за відсутності обвинуваченого у разі оголошення його в міжнародний розшук, і застосування цього запобіжного заходу, що здійснюється за участю обвинуваченого після його затримання і доставки до місця кримінального провадження.

При цьому, суд враховує те, що в межах даного кримінального провадження, виходячи з категорії злочину (ступеня його тяжкості), органом досудового розслідування до участі у провадженні було залучено захисника, який приймає участь у розгляді клопотання. Наведене вказує на дотримання у межах даного кримінального провадження необхідних гарантій забезпечення права на захист.

Зі змісту клопотання вбачається, що на даний час обвинувачений знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

3 25.02.2022 року збройні формування Російської Федерації та незаконні збройні формування т.зв. «лнр» встановили та здійснюють фактичний контроль території смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області, тобто вказана територія знаходиться під окупацією збройних формувань Російської Федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року Новоайдарська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області, включаючи смт Новоайдар, віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з датою початку окупації 25.02.2022 року.

Аналізуючи на предмет доказового підтвердження та оцінюючи обґрунтування прокурора щодо наявності, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, підстав вважати, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території України, як однієї із обов`язкових підстав для прийняття судом рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у його відсутності, то суд з урахуванням представлених стороною обвинувачення доказів, які долучені до матеріалів клопотання, та наданих прокурором в судовому засіданні пояснень, вважає обґрунтовано доведеними та доказово підтвердженими наявність зазначених обставин. Тому виходячи з наведеного, суд вважає за можливе провести розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого.

Поряд з цим суд вважає за необхідне зазначити про те, що ухвалене в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України судове рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, який перебуває та проживає на тимчасово окупованій території України, за своєю правовою природою є дозволом на затримання з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що обвинувачений знаходиться за межами України. На підставі такого рішення до обвинуваченого не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Відповідне клопотання розглядається суддею в судовому засіданні за участю прокурора. Розмір застави у випадку його задоволення не визначається.

Будь-яке інше тлумачення положень ч. 6 ст. 193 КПК України суперечитиме завданням кримінального провадження, зокрема, швидкому, повному та неупередженому розслідуванню кримінальних правопорушень, оскільки унеможливить забезпечення прибуття особи, яка переховується від органів досудового слідства та суду за межами України, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зазначене узгоджується з позицією Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, висловленій в ухвалі від 28 січня 2022 року у справі № 991/8484/21, Провадження №11-сс/991/70/22.

Органом досудового розслідування, в даному випадку було вжито достатніх можливих заходів щодо вручення повідомлення про підозру, а отже останній набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, в порядку та спосіб, що передбачений КПК України.

Крім того, у зв`язку із переховуванням ОСОБА_5 під час досудового розслідування постановою прокурора у кримінальному провадженні від 24.05.2022 року на підставі ст. 281 КПК України його оголошено в розшук.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні № 0000042 від 12.04.2022 року доказами у своїй сукупності.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному. Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Отже, на виконання вимог положень ч. 1ст. 194 КПК України судом встановлено, що надані стороною обвинувачення кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки, суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, вагомість наявних достатніх доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, неприбуття на виклики до прокурора та суду (три рази по три дати).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України свідчить поведінка ОСОБА_5 , який будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, зі своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в смт. Новоайдар, та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «лнр».

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, фактично призведе до його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності, а також до продовження протиправної поведінки і вчинення злочину.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та відповідно зазначені в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Отже, беручи до уваги вагомість наявних доказів, того, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, зважаючи на особу обвинуваченого, та встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку, що обставини визначені ст. 177 КПК України, у світлі наявних даних про особу обвинуваченого та характеру вчинення інкримінованого злочину, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами, як і доведено інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слід у відповідності до положень ч. 6 ст. 193 КПК України обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Щодо строку дії ухвали та запобіжного заходу, слід зазначити, що дана ухвала не є остаточною у вирішення питання щодо можливого подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки такий захід є лише обраним, але не застосованим.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст. 2, 7-9,42, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194-196, 309, 372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2022 року за №0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новоайдар Новоайдарського (нині Щастинського) району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Згідно з положеннями ч.6 ст.193 КПК України, після затримання ОСОБА_5 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.02.2023 року.

Суддя ОСОБА_1