ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3705/22 Справа № 204/7802/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , подану на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

встановила:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання на підставі ст. 81 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд, оцінюючи особу засудженого, який за час відбування покарання не має заохочень, має одне стягнення, характеризується посередньо, неодноразово судимий, а також, враховуючи те, що згідно наявної в справі характеристики засудженого він безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особистої участі в організації виховних заходів, дійшов висновку, що засуджений не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від цієї особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, а тому в задоволенні клопотання відмовив.

В апеляційній скарзі засуджений, просить звільнити його умовно - достроково від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає, що ухвалу є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що 3/4 строку покарання він відбув у слідчому ізоляторі, у зв"язку із слуханням кримінальної справи щодо нього, тому він був позбавлений можливості залучатися до будь-яких робіт, приймати участь у виховних заходах, які б свідчили про його виправлення та довести своє сумлінне ставлення до праці і отримати заохочення. Разом з цим, апелянт звертає увагу на те, що всі вимоги адміністрації установи він виконував, здійснював позитивний вплив на інших засуджених та непогашених стягнень не має, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого про безпідставну відмову у застосуванні щодо нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.01.2020, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням статей 70,71 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 24.05.2018, кінець - 24.05.2023.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання, судом першої інстанції враховано особу засудженого ОСОБА_7 , який за час відбування покарання не має заохочень, має одне стягнення, характеризується посередньо, неодноразово судимий, а також, враховуючи те, що згідно наявної в справі характеристики засудженого він безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не бере особистої участі в організації виховних заходів.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання, є недоцільним.

При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, є неспроможними, оскільки суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4