Справа № 344/6307/23
Провадження № 1-кс/344/2545/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши заяву про відвід прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківськ ОСОБА_5 від участі в досудовому розслідуванні в рамках кримінального провадження №120 0 686 від 28.09.2021,-

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду надійшла вказана заява про відвід прокурора Окружної прокуратури м. Івано-Франківськ ОСОБА_5 від участі в досудовому розслідуванні в рамках кримінального провадження №120 0 686 від 28.09.2021 на підставі ст. ст. 2, 7, 8, 10, 22, 28 Загальної Декларації Прав Людини, ст. ст. 6, 13, 14 Європейської конвенції про захист прав людини, ст. ст. З, 8, 21, 24, 27, 49, 55, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7 - 11, 56, 77, 80, 81 КПК України. Заява мотивована тим, що Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 120 0 686 від 28.09.2021, що було розпочато за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про вчинене відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 та ч. 2 ст. 366 КК України. За наявною у заявників інформацією процесуальне керівництво в цьому кримінальному провадженні здійснюють прокурори Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у цьому провадженні визнано потерпілими та вони вважають, що прокурор Окружної прокуратур міста Івано-Франківська ОСОБА_5 не може здійснювати процесуальне керівництво досудовим розслідуванням і підлягає відводу з наступних підстав. Івано-Франківським РУП ГУНП у Івано-Франківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 0 686 від 28.09.2021 згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 досудове розслідування мало бути розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 та ч. 2 ст. 366 КК України, натомість працівники Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області тільки частково виконали ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 вносячи відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, лише за ст. 356 КК України, а прокурор Окружної прокуратур міста Івано-Франківська ОСОБА_5 являлась і являється старшим групи прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво кримінального провадження № 120 0 686 від 28.09.2021, підтримувала своєю злочинною бездіяльністю злочинні дії та злочинну бездіяльність представників поліції, чим прокурор показала не лише упереджене й дискримінаційне відношення до сім`ї заявників порушуючи ст. 24 Конституції України, а також за попередньою змовою вчинили кримінальне правопорушення за яке передбачено кримінальну відповідальність ст. 382 КК України, невиконання судового рішення. Про що двічі направлялись заяви про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ст. 382 КК України стосовно працівників поліції та прокурорів які здійснюють процесуальне керівництво директору ДБР від 14.07.2022 та від 11.11.2022, через змову з круговою порукою, злочинну бездіяльність працівників правоохоронних органів та місцевого суду першої інстанції звернення не розглядатись у порядку визначеному КПК України, а безглуздо переадресовувались в Івано-Франківське управляння ДВБ НП України. Тільки суд апеляційної інстанції зобов`язав службових осіб ДБР розпочати проти представників правоохоронних органів досудове розслідування за ст. 382 КК України, невиконання судового рішення. Згідно приписів КК України та фактичних матеріалів досудового розслідування заявники впевнені, що одним із обвинувачених за ст. 382 КК України повинна бути прокурор Окружної прокуратур міста Івано-Франківська ОСОБА_5 26.08.2022 заявники отримали поштою копію постанови про закриття кримінального провадження №120 0 686 від 28.09.2021. Вважають за необхідне зазначити, що 02.06.2008 Тисменицьким районним судом у справі № 2-428/2008 рік було прийняте рішення про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_8 права власності на 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Заявники впевнені, що невиконання вище зазначеного судового рішення, являється першопричиною виникнення спору з ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та п`ятнадцятирічної акції репресій деяких представників місцевої влади, щодо сім`ї заявників, мета якої - виселити з єдиного власноручно збудованого житла та фізично знищити цілу сім`ю. Через невиконання на протязі чотирнадцяти років вище зазначеного судового рішення сім`єю заявників неодноразово направлялись звернення в усі можливі установи та інстанції. Останнє звернення на скільки відомо заявникам на даний час розглядається Івано-Франківським РУП ГУНП у Івано-Франківській області, яке здійснює досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 120 1164 від 26.07.2022, що було розпочато за колективною заявою сім`ї ОСОБА_9 про вчинене щодо їх сім`ї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України, а процесуальне керівництво здійснює упереджений прокурор Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 , котра на переконання заявників стоїть на сторонні беззаконня та вчиняє злочинну бездіяльність необґрунтованим зволікання під час проведення досудових розслідувань. Згідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. В випадку заявників відключення електропостачання здійснилося всупереч п. 36 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (що були чинні на час розгляду спірних питань у цивільних справах в судовому порядку), у разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця. Згідно до п. 7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення не здійснюється за умови своєчасного надання до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. В випадку заявників не стало перешкодою для злочинців ПАТ «Прикарпаттяобленерго» припинити електропостачання розглядом спірного питання в судовому порядку, а прокурори з орківською правовою свідомістю не вбачають підстав для відновлення електропостачання до житла заявників у зв`язку із проведенням досудового розслідування, щодо незаконного припинення електропостачання та службового підроблення що спричинює тяжкі наслідки, прокурори скоріш за все отримують або садистське задоволення від страждань сім`ї заявників або мають якийсь фінансовий інтерес. Згідно ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 17) ... , перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні. Аналогічна норма права закріплена у п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції: ... 3) нагляд за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Натомість у випадку заявників прокурори не лише не скасували незаконну постанову дізнавача, а й стоять на боці сваволі своєю злочинною бездіяльністю всупереч п. 7.11 ПРРЕЕ. В судових засіданнях умисно здійснюють підміну понять щодо прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженні на вручення письмового повідомлення про підозру, що підтверджується звукозаписом судового засідання у справі № 344/4889/22. Чим свідомо необґрунтовано зволікали із прийняттям остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, отже обчислення строку досудового розслідування в кримінальному провадженні № 120 0 686 від 28.09.2021 здійснюється від 28.09.2021 p., коли Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно ч. 2ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру судових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину. Отже строк для прийняття остаточного процесуальне рішення по кримінальному провадженні № 120 0 686 від 28.09.2021 закінчився ще 28.09.2022 року. Важливо, що строки досудового розслідування встановлені для дотримання принципу розумності строків, який є загальною засадою кримінального провадження згідно із п. 21 ч. 1 ст. 7, ст. 28 КПК України. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), .... Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконанні без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Ч. 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування в розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ....Заявники впевненні, що неналежним виконанням своїх службових обов`язків прокурор ОСОБА_5 , грубо порушує основоположні конституційні права людини усіх членів їх сім`ї, так як заявники змушені через змову деяких представників держави з працівниками ПАТ «Прикарпаттяобленерго» проживати у єдиному житлі до котрого свавільно припинено уже друге десятиліття постачання усіх комунальних послуг. На погляд заявників, прокурор ОСОБА_5 свідомо через упередженість чи з інших невідомих для них мотивів допомагає поліції захищати злочинців, прокурор яка повинна слідкувати за законністю сама перетворились в злочинця та в команді із працівниками поліції не вживає заходів реагування на грубе порушення п.2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: ... 2) охорони прав і свобод людини ...., а згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: ... 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини. Згідно п. п. 1. 2. 4. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення: 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події. Досудове розслідування ДБР по якому на глибоке переконання заявників повинна бути підозрюваною прокурор Окружної прокуратур міста Івано-Франківська ОСОБА_5 та їх звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, щодо злочинної бездіяльності прокурорів які здійснюють процесуальне керівництво та з інших підстав зазначених у зверненнях, привели до прямої конфронтації з прокурором Окружної прокуратур міста Івано-Франківська ОСОБА_5 , що беззаперечно підтверджують обґрунтовані сумніви в її неупередженості. Викладене відповідно до ст. ст. 2, 7 - 11 КПК України, змушує заявників сумніватися в об`єктивності і безсторонності прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 та вирішенні досудового розслідування № 120 0 686 від 28.09.2021 на основі Закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Просили задовольнити заяву про відвід прокурора.

В судовому засіданні заявники вказали, що не маючи на меті затягувати судовий процес, не довіряють всім суддям Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, однак відводу головуючому не заявляють, мають на меті звертатися далі в Єворопейський Суд з прав людини. Також під час підтримання заяви про відвід заявники окремо відмітили, що «…через бездіяльність прокурора ми проживаємо в житлі до якого припинене постачання усіх комунальних послуг, включно з електропостачанням, і скільки вже йде кримінальне провадження ніхто ніяким чином, хоча прокурор має такі можливості щоб видати свою вказівку чи наказ для відновлення електропостачання , натомість цього ніхто не робить».

Прокурор вважав необґрунтованим заявлений відвід і просив відмовити у його задоволенні при вирішенні заяви по суті, вказав, що «одночасно хочу наголосити і зазначити скаржникам про те, що прокурор не уповноважений зобов`язувати певних осіб і надавати будь-які вказівки щодо відновлення електро-, газопостачання і так далі, оскільки прокурор не має впливу, і не зобов`язаний, і не може в принципі згідно законодавства цього робити».

Слідчий суддя заслухавши сторін, ознайомившись із заявою заявника про відвід прокурора, матеріалами кримінального провадження в якому заявлено відвід прокурору, приходить до наступного переконання.

Статтею 77 КПК України передбачені підстави для відводу прокурора, слідчого, дізнавача:

1. Прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

2. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Наведений перелік є вичерпним.

Для відведення слідчого, прокурора чи дізнавача за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу його упередженість чи заінтересованість у результаті кримінального провадження, інакше це можна було б перетворити у безкінечну недовіру до слідчого, прокурора чи дізнавача та відповідно постійної їх зміни.

При цьому, відводу підлягає слідчий, прокурор чи дізнавач не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Так, обставини, на які посилається суб`єкт звернення у своїй заяві не виключено, що можуть свідчити про наявність в діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, проте все ж таки не доводять його упередженості.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Однією з складових засад законності є обов`язок прокурора та інших учасників кримінального провадження з боку обвинувачення всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Вимога здійснення неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження слідчим, прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості слідчого та прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження оцінюється крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст.2 КПК). Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.п. 12, 13). Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінювати в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини). Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 статті 36 КПК, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. За частиною 2 статті 36 КПК прокурор виконує функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 80 КПК відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених статтею 77 цього кодексу, за якою прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Тобто перелік підстав для відводу прокурора за своєю сутністю має стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів прокурора, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб, проте в матеріалах провадження докази такого відсутні.

Саме по собі звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії щодо дій прокурора без результатів такого розгляду та встановлених під час такого розгляду з боку прокурора порушень чи їх відсутності не може бути підставою для відводу прокурора.

Процесуальна ж позиція прокурора щодо того чи іншого питання на стадії досудового розслідування, є його правом, як учасника провадження, а те, що вона суперечить думці заявників не може бути підставою для відводу прокурора. Сам по собі факт переконання заявника про особисту зацікавленість прокурора не є об`єктивною обставиною, що вказує на його упередженість.

Розглядаючи підстави для відводу слідчий суддя бере до уваги два критерії: об`єктивний та суб`єктивний.

Суб`єктивний критерій має визначатися на підставі особистих переконань та поведінки конкретного прокурора у конкретній справі - тобто, прокурор не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередженості та об`єктивного критерію - тобто, чи були у прокурора достатні гарантії для того, щоб виключити будь-яку зацікавленість, що може бути перевірена.

З пояснень, щодо підстав відводу вбачається, що заявники посилаються головним чином на те, що на їх думку прокурор може бути особисто зацікавлений у розгляді справи, має певну упередженість, проте враховуючи суб`єктивний критерій, суд не вбачає сумнівів в неупередженості прокурора.

Оцінюючи об`єктивний критерій, має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності прокурора. Оцінюючи додані докази заявника, його пояснення і заперечення прокурора, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави свідчити проте, що прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Отож наведені у заяві підстави не дають змоги слідчому судді встановити підстави для задоволення відводу в частині покликання щодо прямої чи побічної заінтересованості прокурора у результаті кримінального провадження, чи їх упередженості або не об`єктивності та позбавляють змоги слідчого суддю прийти до беззаперечного переконання, що у сторони наявні обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, а тому вказаний відвід не підлягає до задоволення.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, слідчий суддя вважає висловлені заявниками доводи щодо відводу прокурора ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 77 КПК України, наявність же сумнівів не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявникам про те, що ч. 3 ст. 37 КПК України передбачає, що якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

На підставі наведеного та керуючись ст.2,9,77,80,81 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 від участі у досудовому розслідувані за № 120 0 686 від 28.09.2021 на стадії досудового розслідування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1