ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1860/22 Справа № 216/4471/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_11 , було задоволено частково.

Відмовлено у застосуванні стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 19 грудня 2022 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (підтверджує факт внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення), повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.09.2022, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 29.09.2022, який стверджував про зустрічі із ОСОБА_13 , який пропонував йому вирішити питання щодо виїзду за межі України за грошову винагороду, запевнивши, що має вплив на прийняття вказаного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави працівниками Львівської обласної військової адміністрації; протоколом огляду від 29.09.2022, протоколом огляду від 21.10.2022 року, під час якого вилучені кошти у розмірі 15000 доларів США у ОСОБА_8 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 22.10.2022 щодо передачі коштів у сумі 15000 доларів США ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_13 .

Матеріалами кримінального провадження, зазначеними вище, підтверджено факт отримання ОСОБА_8 грошових коштів від ОСОБА_12 , який передавав їх через зазначену особу ОСОБА_13 для виготовлення підроблених наказів та передачі неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тому, слідчий суддя вважає пред`явлену підозру цілком обґрунтованою.

Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про реальне існування лише одного ризику незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 згідно його пояснень під час судового розгляду знайомий із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Посилання слідчого в клопотанні та прокурора під час судового розгляду, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, на думку суду, є припущеннями, оскільки не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи слідчим суддею та не доведені стороною обвинувачення: кошти, які видавалися ОСОБА_14 , вилучені у ОСОБА_8 , а інші докази, як зазначив прокурор, вилучені у ОСОБА_13 під час проведення санкціонованих обшуків.

Також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 є особою призовного віку, має автотранспорт для здійснення перевезень, що вказує на законне джерело його доходів, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має реєстрацію та постійне місце проживання за адресою його дружини, раніше не судимий, що вказує на міцність його соціальних зв`язків та відсутність можливості виїзду закордон також і в силу мобілізаційних приписів Законів України. З огляду на наведені відомості, що характеризують підозрюваного, суд визнав, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленому ризику.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч.3 ст. 323 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стром на 60 днів, з визначенням розміру застави - 422 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 1 097 058 гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України в Україну.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що метою та підставами застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому органом досудового розслідування в діях та поведінці підозрюваного ОСОБА_8 було встановлено існування наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_8 , вважає, що існує ризик того, що, перебуваючи на волі, останній може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що у подальшому у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення унеможливить притягнення останнього до встановленої законом кримінальної відповідальності.

Зазначає, що наразі органом досудового розслідування виконана велика кількість слідчих дій, завдяки яким вдалося затримати правопорушника, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші службові особи та цивільні особи, які причетні до скоєння тяжкого корупційного злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення по справі. Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, шляхом застосування до останніх методів залякування.

Крім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, матиме можливість впливати на свідків по кримінальному провадженню, за яке останній отримав грошову винагороду, з мотивів помсти заявнику ОСОБА_12 за прояв громадянського обов`язку із викриття злочинних дій чи з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ним показань. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, тому перебуваючи на волі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, прокурор вказує, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Всі зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом не застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою з визначенням достатнього та співмірного розміру застави, тому висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, не відповідають встановленим під час досудового розслідування кримінального провадження фактичним обставинам.

Отже, з огляду на вищенаведене прокурор зауважує, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва у Держаних органах влади, оскільки інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення пов`язані з військовим станом на території країни та тимчасовим обмеженням права виїзду за межі України громадян України - військовозобов`язаних, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч.3 ст.332 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також слідчий суддя дійшов вірного висновку стосовно доведеності стороною обвинувачення наявності відносно ОСОБА_8 лише ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 згідно його пояснень під час судового розгляду знайомий із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком слідчого судді щодо доведеності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, втім недостатньої його вагомості для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора стосовно необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, лише у такий спосіб.

Апеляційний суд зауважує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України та особу підозрюваного, який є особою призовного віку, має автотранспорт для здійснення перевезень, що вказує на законне джерело його доходів, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, реєстрацію та постійне місце проживання за адресою його дружини, раніше не судимий, що вказує на міцність його соціальних зв`язків та відсутність можливості виїзду закордон також і в силу мобілізаційних приписів Законів України. Ці обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, в сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_8 ризику, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 Н ОСОБА_15 С ОСОБА_16