Провадження №11-сс/801/855/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року,

якою задоволено клопотання слідчого Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошанське, Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий СУ ГУ НП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_8 20.12.2022 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000618 від 18.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 приблизно в 06 годин 00 хвилин 19 грудня 2022 року прийшов до квартири своєї знайомої ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , щоб позичити в неї гроші в сумі 600 грн. Під час спілкування ОСОБА_10 , на прохання ОСОБА_7 надала йому грошові кошти в борг в сумі 300 грн., відмовивши в наданні решти коштів в сумі 300 грн. Перебуваючи в одній із кімнат квартири, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , з даного приводу виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 застосувавши до потерпілої фізичну силу, ударив кулаком правої руки в область голови, в наслідок чого остання упала на підлогу. Після того, як ОСОБА_10 піднялась з підлоги на ноги та намагалась виштовхати ОСОБА_7 з квартири, він діючи умисно повторно наніс удар кулаком по голові потерпілої, в наслідок чого вона знову впала на підлогу.

Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , взявши руками за її голову та застосовуючи значну фізичну силу ОСОБА_7 наніс удар головою потерпілої об підлогу, спричинивши їй тілесні ушкодження від яких вона померла на місці події.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №100 від 19.12.2022 смерть ОСОБА_10 настала в наслідок травматичного субдурального крововиливу.

В подальшому, ОСОБА_7 після вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_10 , не бажаючи бути викритим, зник з місця події.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіянні смерті іншій людині.

19.12.2022 біля 04 години 45 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19.12.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На думку слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа, копією лікарського свідоцтва про смерть, протоколом затримання, протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в особливо тяжкому умисному злочині, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, таких стримуючих факторів соціального характеру як сім`я, постійна робота та постійне місце проживання не має, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, на даний час проводяться слідчі (розшукові) заходи спрямовані на виявлення та фіксацію доказів, що можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, що також дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_7 відоме місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому перебуваючи на волі він зможе на них незаконно впливати, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати. ОСОБА_7 в минулому неодноразово вчиняв умисні злочини, а тому може повторно вчинити інше кримінальне правопорушення. Стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_7 , дозволяють утримувати його під вартою.

Враховуючи викладене вище, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, є підстави для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 04:45 год. 16 лютого 2023 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 16 лютого 2023 року.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000618; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2022; протоколу допиту підозрюваного від 19.12.2022; повідомлення про підозру від 19.12.2022; протоколів допитів свідка від 19.12.2022 та 18.12.2022; протоколу огляду від 18.12.2022; протоколу огляду трупа від 19.12.2022; лікарського свідоцтва про смерть №100; пояснення підозрюваного, надані в судовому засіданні, він дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та місце проживання, непрацюючий, неодружений, раніше судимий. На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Суд також врахував вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя врахував, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому прийшов до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя врахував практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Таким чином, оскільки вчинений злочин спричинив загибель людини, а також враховуючи те, що існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року. Постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановлена ухвала є незаконною, належним чином не вмотивованою та необґрунтованою, а виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.1 ст. 177 КПК України можливе при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

На переконання захисника, основним аргументом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є посилання на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є неприпустимим. Стверджує, що встановлені слідчим суддею ризики є надуманими, непідтвердженими жодними доказами та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В підозрюваного ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків, потерпілих або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання разом, офіційно не працює, однак до затримання працював на прийомі склотари, має задовільний стан здоров`я.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 апеляційну скаргу, подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просив задовольнити, обрати підозрюваному запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. Не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність підозрюваного, який за погодженням із захисником не виявив такого бажання та прокурора, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а наявність самої обґрунтованої підозри підтверджується відповідними письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України доведено відомостями, які містяться у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000618, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2022, протоколі допиту підозрюваного від 19.12.2022, повідомленні про підозру від 19.12.2022, протоколах допитів свідка від 19.12.2022 та 18.12.2022, протоколі огляду від 18.12.2022, протоколі огляду трупа від 19.12.2022, лікарському свідоцтві про смерть №100.

Слідчим суддею також правильно взято до уваги й самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно підозри, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що застосувавши до потерпілої ОСОБА_10 фізичну силу, ударив її кулаком правої руки в область голови, в наслідок чого остання упала на підлогу. Після того, як ОСОБА_10 піднялась з підлоги на ноги та намагалась виштовхати ОСОБА_7 з квартири, він діючи умисно повторно наніс удар кулаком по голові потерпілої, в наслідок чого вона знову впала на підлогу. Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , взявши руками за її голову та застосовуючи значну фізичну силу ОСОБА_7 наніс удар головою потерпілої об підлогу, спричинивши їй тілесні ушкодження від яких вона померла на місці події, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як інкримінованого злочину, так й самої особи підозрюваного.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п.48 рішення ЄСПЛ від 13.11.2007 «Чеботарь проти Молдови» Європейський суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, за змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Так, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_7 є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких йому повідомлено підозру, класифікуються як особливо тяжкий злочин, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності збереження та дотримання життя та здоров`я осіб та свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу враховано дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, до затримання працював неофіційно. Тому доводи захисника з вказаного приводу безпідставні, оскільки зазначені обставини, на переконання колегії суддів, не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, адже вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.

Зокрема ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 15 років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу. Зрештою перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 не буде позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на викладене, доводи захисника про те, що фактично лише тяжкість інкримінованого злочину формально стала єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу тримання під вартою є необґрунтованими.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдав відступ від принципу поваги до особистої свободи та дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

Доводи сторони захисту стосовно задовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 повинні підтверджуватися відповідними медичними документами та висновками судово-медичної експертизи про наявність захворювань, які унеможливлюють перебування особи під вартою. Відсутність медичних документів або висновків судово-медичних експертів позбавляє колегію суддів процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що проведення медичного обстеження підозрюваного та оперативне лікування за його зверненням являється однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів особи, яка тримається під вартою.

Окрім того, згідно з положеннями Закону України «Про попереднє ув`язнення», особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 С ОСОБА_12 С ОСОБА_13