Справа №498/1186/22
Провадження по справі №1-кп/498/36/23
УХВАЛА

27 січня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000554 від 30 листопада 2022 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,-

встановив:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області від Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 28 грудня 2022 року прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , складений слідчим відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000554 від 30 листопада 2022 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 29 грудня 2022 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

26.01.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з встановленням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних та покладенням відповідних обов`язків, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, так як на день розгляду справи не перестали існувати ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з конфіскацією майна або без неї, та те, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення злочину зник з місця його вчинення, тож з урахуванням воєнного стану в Україні та нестабільним рівнем безпеки у області, є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, має нестійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання у зв`язку з тим, що веде антисоціальний спосіб життя, може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисний злочин, тож на шлях виправлення не став, має не зняту та не погашену у законному порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин. Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, такого як домашній арешт чи особисте зобов`язання не забезпечать у повній мірі запобігання вищевказаним ризикам, тому як ОСОБА_7 , залишаючись на волі, може продовжити злочинну діяльність і переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.179 КПК України, є недоцільним, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину повторно маючи незняту та непогашену судимість, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст.42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України; для застосування особистої поруки, згідно зі ст. 180 КПК України, потрібна наявність поручителів. Проте жодна особа, під час досудового розслідування кримінального провадження, не виявила намір бути поручителем обвинуваченого ОСОБА_7 ; для застосування домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України не має підстав, так як вказаний запобіжний захід жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Тому враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, вважаю, що покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не є доречним. Крім того вказав, що іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, також є: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого - слідством не встановлено фактів хвороби, яка б унеможливлювала застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи - обвинувачений ніде не працює; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання - обвинувачений ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, останні п`ять років не проживав за місцем реєстрації, веде антисоціальний спосіб життя. Відтак, вважає, що ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а враховуючи, що обвинувачений на даний час знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, то нові ризики з`явитися не могли.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_7 , та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечували проти заявленого прокурором клопотання стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний хахід, оскільки обвинувачений має мати похилого віку та не має наміру ухилятися від суду.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року (справа №511/2583/22) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 28.01.2023 року, а також визначено розмір застави - 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2022), що складає 99240,00 грн.

Частина 3 статті 315 КПК України регламентує, що в підготовчому судовому засіданні, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ цього Кодексу, частина 4 статті 199 якого регламентує, що суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1ст.177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.ч.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, з конфіскацією майна або без такої, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також наявність реальних ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики, так і суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 27 березня 2023 року.

Одночасно визначити розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2023 року) в сумі 107360,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватися з свідками та учасниками кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику, потерпілому - для відома.

Направити копію ухвали Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню згідно вимог діючого законодавства.

Повний текст ухвали оголошено 31.01.2023 року о 15 годині 30 хвилин в залі судових засідань Великомихайлівського районного суду Одеської області.

Суддя ОСОБА_1