703/3378/22
1-кп/703/295/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження від 27.09.2022 під №0000592 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорноглазівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого різноробочим у ФОП ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 27 вересня 2022 року близько 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «MITSUBISHI PA.IERO WAGON» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Знамянка, у адміністративних межах с. Велика Яблунівка, Березняцької ОТГ від с. Михайлівка, Кам`янської ОТГ у напрямку м. Сміла, на відстані 110 м від польової дороги що веде до с. Велика Яблунівка у порушення пунктів 2.3.б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечної швидкості руху, втратив керованість автомобілем, та допустив з`їзд із проїжджої частини автодороги на узбіччя де допустив зіткнення із земельним насипом.

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MITSUBISHI PAJERO WAGON» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта №05-6-01/229 від 18.10.2022, отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом 3,4,5 ребер зліва з підшкірною гематомою в даній області, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з раною скроневої області голови зліва, яка лікарем діагностована як забійно-рвана та рани волосистої області голови зліва, які лікарем діагностовані, як різано-скальповані, за ознакою короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 . Зокрема зазначив, що із обвинуваченим знайомі давно та є друзями. 27.09.2022 до нього додому прийшов ОСОБА_7 , який запропонував поїхати разом із ним до м. Черкаси до брата, оскільки того дня була річниця від смерті їхньої матері. На цю пропозицію потерпілий погодився. Перед тим він вживав алкоголь, як і сам обвинувачений. Принаймні такий висновок він зробив із поведінки останнього. Це була післяобідня пора доби. Степан був на авто «Мітсубіші», яке взяв у користування у знайомого. Коли вони їхали, то на відрізку шляху, який зазначений в обвинувальному акті, не доїжджаючи до м. Сміла, автомобіль почало «кидати» у боки, внаслідок чого обвинувачений втратив керування. Далі обставини пригоди не пам`ятає, прийшов до тями вже у швидкій. Отримав тілесні ушкодження у вигляді рани а голові та перелому ребер. Жодних претензій до ОСОБА_5 не має, шкода відшкодована, відчуває власну провину у наслідках події, зокрема за те, що не користувався паском безпеки. Заявив про намір найближчим часом стати хрещеним батьком нещодавно народженої дитини обвинуваченого. Просив не застосовувати до обвинуваченого реальної міри покарання у виді позбавлення волі та застосувати більш м`який вид покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого та його наслідків. Надав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема вказав, 27 вересня 2022 року у с. Нова Осота, в якому він проживає, святкують місцеве релігійне свято. У той же день була річниця від смерті його матері. З нагоди свята він вжив алкоголь, близько 200-300 грамів горілки, після чого завітав до свого товариша ОСОБА_4 (потерпілого) та запропонував йому поїхати разом до м. Черкаси, до свого брата. Потерпілий погодився, після чого вони на автомобілі «Мітсубіші», належного його знайомому, виїхали в напрямку м. Черкаси. Не доїжджаючи до м. Сміла, у повороті на вказаній у обвинувальному акті ділянці шляху, він не справився з керуванням та з`їхав у кювет, де відбулося зіткнення із насипом. Потерпілий отримав тілесні ушкодження, які вказані в обвинуваченні. Він також отримав ушкодження, однак лише у виді забоїв. Повідомив про повне добровільне відшкодування заподіяної шкоди та просив застосувати до нього більш м`який вид покарання у виді штрафу, не позбавляючи волі. Зокрема посилався на ту обставину, що наразі є єдиним годувальником у сім`ї, має на утримання двох малолітніх доньок, зокрема нещодавно народжену. При цьому наголосив, що працевлаштований та зможе сплатити штраф, у разі призначення йому такого виду покарання.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_5 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, що вчинений з необережності, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свої дії, добровільно відшкодував потерпілому шкоду, завдану кримінальним правопорушенням; особу обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; досудову доповідь Кропивницького районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, відповідно до якої, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння досудовому розслідуванню та повне добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, ураховуючи думку потерпілого, який просив не призначати покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі та призначити більш м`яке покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави для застосування ст. 69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України є необережним нетяжким злочином, тобто обвинувачений не мав конретних мотивів чи умислу на вчинення інкримінованого йому злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх доньок, одружений, має міцні соціальні зв`язки.

При цьому, суд враховує, що згідно з наданими у судовому засіданні показами потерпілого обвинувачений добровільно відшкодував завдану шкоду і він не має не до останнього жодних претензій.

Також, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав намір ухилятися від відповідальності, відшкодував завдану його діями шкоду.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України за цей злочин, а саме штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому обираючи такий вид покарання, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, а обвинувачений офіційно працевлаштований, та має змогу його сплатити.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Ураховуючи викладене, а також обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у межах строку, визначеного санкцією ч.1 ст.286-1 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2022 року на автомобіль автомобіль марки «MITSUBISI PAJERO WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 , слід скасувати.

Строк дії застосованого до обвинуваченого ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2022 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не продовжувався, станом на час ухвалення вироку сплинув. Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у загальній сумі 6795 грн. 84 коп., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст. 12, 65, 66, 67, 69, ч.1 ст.286-1 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 00 коп., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 6795 грн. 84 коп.

Скасувати арешт на майно - автомобіль марки «MITSUBISI PAJERO WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2022 року (справа №703/2899/22).

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки «MITSUBISI PAJERO WAGON» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, повернути за належністю власнику ОСОБА_8 або іншому законному володільцю після набрання вироком законної сили;

- лазерний носій (диск) з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження;

- три вакутайнери із рідиною червоного кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, знищити після набрання вироком законної сили;

- історію хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_4 залишити у закладі охорони здоров`я, в який вона була повернута під час досудового розслідування, - КНП «Смілянська міська лікарня» ЧОР.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1