Справа № 591/5315/22
Провадження № 1-кс/591/3648/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна, клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 від 16.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, за фактами незаконної діяльності групи осіб, які вчиняють шахрайські дії, спрямовані на протизаконне заволодіння грошовими коштами громадян шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. 24.12.2022 р. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено перелічене в клопотанні майно, тому просить задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене майно.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 надала заяву про розгляд клопотання в її відсутність та зазначила, що заперечує проти накладення арешту.

Слідчий клопотання підтримав з мотивів, наведених в ньому.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Сумській області знаходиться кримінальне провадження СУ ГУНП в Сумській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 від 16.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, тобто були знаряддям чи предметом вчинення якихось протиправних і кримінально-караних дій, направлених на вчинення дій, передбачених диспозиціями ч.2 ст.321-1, ч.3 ст.191, ст.227 і ч.1 ст.320 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В той же час, матеріали провадження містять лише витяг з ЄРДР та протокол обшуку та постанову про визнання та приєднання речових доказів, які ніяким чином не підтверджують зазначені у клопотанні слідчого обставини, та, які на думку слідчого судді, є явно не достатніми для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

Тому правові підстави для накладення арешту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її вручення.

Слідчий суддя ОСОБА_1