Ухвала

іменем України

28 березня 2023 року

м. Київ

справа № 607/11517/21

провадження № 51-1845 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 2 березня 2023 року,

встановила:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання за: ч. 1 ст. 357 КК - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн в дохід держави; ч. 1 ст. 185 КК - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави;ч. 2 ст. 190 КК- у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; ч. 2 ст.185 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; ч. 4 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 задоволено та стягнуто із ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 9 089,37 грн на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення матеріальної та 5000 грн моральної шкоди.

Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнано винуватою у тому, що 23 травня 2021 року близько 18 год. 00 хв., коли вона перебувала на сходовій клітці між першим та другим поверхом у під`їзді АДРЕСА_1 , у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала велосипедом ТМ «BTWIN», синього кольору, вартістю 8 967 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 27 червня 2021 року близько 5 год. 00 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка за згодою власника ОСОБА_7 перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала з кімнати даної квартири ноутбук ТМ «Toshiba Satellite L645», вартістю 1 721, 67 грн та мобільний телефон ТМ «Nomi i220 Red», вартістю 350 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2071, 67 грн.

Надалі, 29 липня 2021 року близько 20 год. 30 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала по вул. Богуна в с. Малашівці Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, реалізовуючи який вона, підійшовши до ОСОБА_9 , під приводом нібито для здійснення телефонного дзвінка, попросила в останнього його мобільний телефон ТМ «SАMSUNG GALAXY J3 DUOS», вартістю 933, 33 грн, на що потерпілий погодився та добровільно надав обвинуваченій вказаний мобільний телефон, отримавши який, остання заховала його у свою шкарпетку, в подальшому, на прохання потерпілого, не повернула, після чого з вказаним майном, яким умисно, незаконно, повторно, шляхом зловживання довірою, заволоділа, місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

Також, 5 серпня 2021 року близько 22 год. 30 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на сходовій клітці 10 поверху в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала парасолю ТМ «Callaway», вартістю 1886, 24 грн та сидіння від велосипеда ТМ «Avanti SDD-708D», вартістю 165, 8 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2052, 04 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27 жовтня 2021 року в нічну пору доби в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала мобільний телефон ТМ «Samsung GT-E1200i», IMEI: НОМЕР_1 вартістю 148, 5 грн, мобільний телефон ТМ «Samsung GT-E1200i», IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 156, 75 грн, а також, з корисливих мотивів -банківську картку ОСОБА_11 , яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу № НОМЕР_3 , видану AT КБ «ПриватБанк» для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_4 , яка є офіційним документом, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 305, 25 грн.

Також, 29 жовтня 2021 року близько 00 год. 30 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала по вул. Спортивній, 15А, у м. Тернополі в салоні автомобіля таксі, за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який вона, під приводом нібито для здійснення телефонного дзвінка, попросила в останнього надати їй свій мобільний телефон ТМ «Honor 9х», чорного кольору, вартістю 3630, 5 грн, запевнивши, що поверне його після розмови, на що потерпілий, не підозрюючи про корисливі мотиви обвинуваченої, погодився та добровільно передав їй свій вищевказаний мобільний телефон, отримавши який, обвинувачена вийшла з ним із салону автомобіля, після чого з вказаним майном, яким умисно, повторно, шляхом обману, незаконно заволоділа, місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

В подальшому, 5 листопада 2021 року близько 23 год. 00 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала по вул. С. Крушельницької у м. Тернополі, де прогулювалась із потерпілим ОСОБА_13 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, реалізовуючи який вона, під приводом нібито для здійснення телефонного дзвінка, попросила в останнього надати їй свій мобільний телефон ТМ ««Apple iPhone 16Gb 4S А1387», білого кольору, вартістю 724, 54 грн, запевнивши, що поверне його після розмови, на що потерпілий, не підозрюючи про корисливі мотиви обвинуваченої, погодився та добровільно передав їй свій вищевказаний мобільний телефон, отримавши який, обвинувачена умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, вчинила незаконні дії щодо заволодіння зазначеним майном та місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

Надалі, 8 листопада 2021 року близько 4 год. 30 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на першому поверсі під`їзду № 1 багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_6 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала велосипед ТМ «Casadei Карра», червоного кольору, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 2 612, 25 грн.

Крім цього, 8 листопада 2021 року близько 19 год. 14 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на першому поверсі під`їзду №1 багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_6 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала велосипед ТМ «MCKENZIE HILL800», чорного кольору, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 3820, 8 грн.

В подальшому, 26 грудня 2021 року у нічну пору доби в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала по вул. Шопена в м. Тернополі, у салоні автомобіля таксі, за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_16 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала з панелі автомобіля мобільний телефон ТМ «Samsung» Galaxy A01 SM-A015FZKDSEK», об`ємом пам`яті 16 GB, вартістю 2250, 17 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на наведену суму.

Також, 10 січня 2022 року у нічну пору доби в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на сходовій клітці між 3 та 4 поверхами під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_7 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала велосипед ТМ «Romet Gazela 1.0», вартістю 7280 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на наведену суму.

Крім цього, 8 травня 2022 року близько 15 год. 06 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_12, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який вона під приводом нібито для здійснення телефонного дзвінка, попросила в касира зазначеного магазину ОСОБА_18 надати їй свій мобільний телефон ТМ «Росо М3», вартістю 4412, 97 грн, запевнивши, що поверне його після розмови, на що потерпілий, не підозрюючи про корисливі мотиви обвинуваченої, погодився та добровільно передав їй свій вищевказаний мобільний телефон. Отримавши телефон обвинувачена умисно, повторно, незаконно, шляхом обману заволоділа, місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила наведеному потерпілому матеріальну шкоду на згадану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20 травня 2022 року у нічну пору доби, в період дії на території України воєнного стану, в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала в приміщенні загального коридору першого поверху під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_8 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала 2 колеса із надписами «Innova», радіусом 27, 5 дюймів, від велосипеду ТМ «GT Aggresor», загальною вартістю 1976, 67 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на наведену суму.

Надалі, 20 травня 2022 року, у нічну пору доби, в період дії на території України воєнного стану, в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала в приміщенні загального коридору першого поверху під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_8 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала дитячу коляску ТМ «Quinny Zapp Xtra 2», яка належить ОСОБА_20 , а також із належного ОСОБА_21 велосипеда ТМ «Trek Marlin 5»: одне колесо ТМ «Bontrager Connection», діаметром 27, 5, вартістю 1439, 17 грн, сидіння ТМ «Bontrager Arvada Comp», вартістю 716, 67 грн і підніжку алюмінієву ТМ «Bontrager INTEGRATED ALLOY Read Mount 24-29», вартістю 146, 67 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_21 матеріальну шкоду відповідно на 1 830 грн та 2302, 51 грн.

Також, 22 травня 2022 року близько 4 год. 30 хв. в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_9 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, реалізовуючи який вона під приводом нібито для здійснення телефонного дзвінка, попросила у власника квартири ОСОБА_22 його мобільний телефон ТМ «Samsung М12 SM-M127F/DSN», а також грошові кошти в сумі 200 грн нібито для того, щоб придбати для них алкоголь, на що останній погодився та добровільно передав обвинуваченій свій вищевказаний мобільний телефон та обумовлену суму грошових коштів. Отримавши зазначене, обвинувачена з вказаним майном, яким умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, незаконно заволоділа, місце вчинення даного кримінального правопорушення покинула, чим спричинила наведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5433, 33 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 26 травня 2022 року близько 1 год. 15 хв., в період дії на території України воєнного стану, в обвинуваченої ОСОБА_4 , яка перебувала на четвертому поверсі в під'їзді №5 будинку АДРЕСА_10 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрала три пари взуття, що знаходились поряд із входом у квартиру № 133 , зокрема: мокасини, світло-коричневого кольору, вартістю 136, 67 грн, черевики ТМ «Ессо», вартістю 1466, 67 грн та чоловічі туфлі (мокасини), які не становлять для потерпілого матеріальної цінності, після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на загальну суму 1 603, 34 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої, просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 2 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 змінити в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК, пом`якшити призначене ОСОБА_4 покарання та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 1 рік в порядку ст. 75 КК або із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК у виді виправних робіт на строк 2 роки.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували всіх пом`якшуючих обставин, зокрема те, що ОСОБА_4 :

- повністю визнала свою вину та розкаялась;

- виявила бажання стати на шлях виправлення та відшкодувала завдану шкоду;

- попросила вибачення у потерпілого під час звернення до суду з останнім словом;

- раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась;

- має постійне місце проживання;

- позитивно характеризується;

- на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- є особою молодого віку;

- має на утриманні неповнолітню дитину та матеріально допомагає своїй матері, яка є особою пенсійного віку, та як зазначає захисник, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьків прав не звільняє особу, яку їх позбавили, від обов`язку щодо утримання дитини.

Також захисник зазначає, що направленість дій ОСОБА_4 не свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи, а її поведінка виражає позитивні соціальні зв`язки, що, на думку захисника, свідчить про можливість відбування покарання без ізоляції від суспільства.

Захисник вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про неможливість призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Також вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, призначив ОСОБА_4 покарання невідповідне тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як установлено п. 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 438 КПК у зв`язку з наявністю підстави, зазначеної у п. 3 ч. 1 вказаної статті, суд касаційної інстанції має керуватися ст. 413-414 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та кваліфікація її дій за ч. 4 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Що стосується доводів захисника засудженої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як убачається зі змісту вироку, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання було враховано ступінь тяжкостівчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Водночас суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, врахував: дані про її особу, зокрема її молодий вік, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, однак, ніде не працює, виживає наркотичні речовини; обставини, що пом`якшуютьпокарання, зокрема щире каяття та часткове відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди; відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, постановляючи вирок, суд першої інстанції взяв до увагидумки потерпілих, що висловлені у письмових заявах на адресу місцевого суду, в яких частина з них претензій до обвинуваченої не мають та просили її суворо не карати.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, ближче до їхніх нижчих меж, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Поряд з цим суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 або ст. 75 КК. Зазначив, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя, унаслідок чого судом у 2021 році була позбавленою батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки, а також фактичні обставини кримінального провадження, зокрема, систематичність вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, кількість їх епізодів, що становить 16 фактично за рік, процесуальну поведінку обвинуваченої, яка, перебуваючи на волі, жодного разу не з`являлась у судові засідання до часу коли її не було затримано працівниками поліції, була оголошеною судом у розшук, а тому вважав, що призначене обвинуваченій покарання у спосіб, описаний у вироці, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , досягнення мети покарання та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливі без ізоляції останньої від суспільства.

З наведеними висновками суду першої інстанції погодилася й колегія суддів апеляційного суду.

Переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, відповідно до вимог ст. 50, 65 КК врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду щодо врахування таких обставин: вчинення ОСОБА_4 багатоепізодних нетяжких та тяжких умисних корисливих злочинів; особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, ніде не працює, вживає наркотичні засоби; пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та часткове відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання; думки потерпілих, частина яких просили її суворо не карати та зазначив, що суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_4 покарання у мінімальних розмірах санкції статей обвинувачення у виді штрафу та позбавлення волі і застосував правила сукупності злочинів.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання, правомірно взяв до уваги, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя, внаслідок чого у 2021 році була позбавлена батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки, врахував фактичні обставини кримінального провадження, а саме систематичність вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів, що становить 16 за один рік, а також процесуальну поведінку обвинуваченої, яка, перебуваючи на волі не з`являлася у судові засідання до часу коли її не було затримано працівниками поліції, була оголошена судом у розшук, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування ст. 69, 75 КК.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про неможливість призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на думку колегії є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Системне тлумачення вказаної норми кримінального закону свідчить про те, що підставами для застосування ст. 69 КК є встановлення не лише наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а й того факту, що ці обставини повинні реально істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та при цьому враховуються і дані про особу винного.

Як вбачається з долучених до касаційної скарги оскаржуваних судових рішень, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 місцевим судом визнано щире каяття та часткове відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди. Також судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання судом першої інстанції було враховано дані про особу ОСОБА_4 , зокрема те, що остання вперше притягується до кримінальної відповідальності та є особою молодого віку.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги захисника щодо неврахування тих обставин, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину та розкаялась, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та є особою молодого віку, є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 відшкодувала завдану шкоду, не є такими, що підтверджуються змістом судових рішень, в яких зазначено про те, що остання частково відшкодувала заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду. Будь-яких підтверджень щодо відшкодування шкоди в повному обсязі матеріали касаційної скарги не містять.

Поряд з цим судом першої інстанції при призначенні покарання також було враховано, що ОСОБА_4 ніде не працює, вживає наркотичні засоби, не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя, внаслідок чого судом у 2021 році була позбавленою батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки.

При цьому в ході перевірки долучених до касаційної скарги оскаржуваних судових рішень, обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, судами попередніх інстанцій установлено не було.

Саме з огляду на зазначене, доводи касаційної скарги щодо неврахування тих обставин, що ОСОБА_4 виявила бажання стати на шлях виправлення, попросила вибачення у потерпілого, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину та матеріально допомагає своїй матері, яка є особою пенсійного віку, а також того, що направленість дій ОСОБА_4 не свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи, а її поведінка виражає позитивні соціальні зв`язки, в цілому не спростовують обґрунтованість прийнятого рішення щодо призначеного покарання.

Верховний Суд зауважує, що визначене судами попередніх інстанцій остаточне покарання ОСОБА_4 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу.

Водночас, наявність 2 обставин, що пом`якшують покарання, не свідчать про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та з огляду на вищезазначені дані про особу засудженої, на переконання колегії суддів, не свідчать про наявність підстав для призначення засудженій ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, а тому доводи касаційної скарги захисника в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, під час вирішення питання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням беруться до уваги тяжкість злочину, особа винного та інші обставини справи.

Як убачається з долучених до касаційної скарги оскаржуваних судових рішень, місцевий суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, а також прийняв до уваги інші обставини справи, в тому числі і думку потерпілих.

Разом з тим, урахувавши вищенаведене, суд першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли висновку, що призначення обвинуваченій реального покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , досягнення мети покарання та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливі без ізоляції останньої від суспільства.

З такими висновками погоджується і Верховний Суд.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що з огляду на:

- тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів;

- даних про особу засудженої, яка ніде не працює, не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя, внаслідок чого судом у 2021 році була позбавленою батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки, вживає наркотичні засоби;

- обставини кримінального провадження, зокрема кількість вчинених кримінальних правопорушень,

застосування у даному випадку інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме принципам законності та справедливості покарання, а тому звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з встановленням іспитового строку не буде достатнім і необхідним для виправлення останньої.

Отже, за результатом перевірки доводів захисника ОСОБА_5 щодо оскарження вищезазначених судових рішень попередніх інстанцій стосовно ОСОБА_4 , колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги сторони захисту.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись частинами 5, 7 ст. 115, п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 2 березня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3