Справа № 175/2458/21
Провадження № 1-р/175/2/22
Постанова

Іменем України

14 жовтня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про уточнення вироку у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, учасник бойових дій посвідчення № НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18 лютого 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

встановив:

До Дніпропетровського районного суду надійшло клопотання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про уточнення вироку у відношенні ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що вироком Дніпропетровського районного суду ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.158-3 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права займатись певною діяльність строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від призначеного основного покарання за умови, що на протязі 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, при цьому не визначено якою саме діяльністю позбавлений права займатися засуджений.

Прокурор, представник пробації та засуджений у судове засідання не з`явились, однак у відповідності до приписів ч. 5 ст. 539 КПК України їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.158-3 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права займатись певною діяльність строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від призначеного основного покарання за умови, що на протязі 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Кримінальний кодекс України не обмежує кола посад і видів діяльності, право обіймати які або право займатися якою може бути позбавлений засуджений. Судова практика виходить з того, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється. Тимчасове незайняття певним видом діяльності або неперебування на посаді на момент постановлення вироку не є перешкодою до незастосування цього покарання.

Таким чином, судом встановлено, що у резолютивній частині вироку суду не зазначено якою саме діяльністю засудженому заборонено займатися, а тому вирок суду потребує уточнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність виправлення допущеної неточності у вироку суду, оскільки це виправлення не тягне за собою погіршення положення засудженого та не стосується його суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про уточнення вироку задовольнити.

Уточнити вирок Дніпропетровського районного суду від 28 липня 2022 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз`яснити резолютивну частину вироку суду в частині призначеного додаткового покарання та вважати, що ОСОБА_3 позбавлено права займатися діяльністю пов`язаною з виборчим правом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1