УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи і інтересах ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, де зазначено, що ухвалою Богунськог районного суду м .Житомира від 16.11.2020 року накладено арешт на автомобіль марки BMW 750Li, р/н НОМЕР_1 .

Відповідним судовим рішенням власника та володільця майна позбавлено права розпоряджатися та користуватись майном.

Заявник зауважує, що в ході досудвого розслідування винність дій ОСОБА_4 не доведена, при цьому, обов`язок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в порядку цивільного врегулювання добровільно взято на себе водієм.

За твердженням учасника, розписка про відшкодування матеріальних збитків міститься в матеріалах кримінального провадження.

У клопотанні також вказано, що транспортинй засіб за наслідком ДТП фактично не вилучався, з дозволу слідчого водій продовжив пересування. Оскільки будь-які активні дії з боку органу досудового розслідування протягом періоду з 30.10.2020 року не вчиняються, застосований захід кримінального забезпечення є недоцільним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Слідчий в судове засіданя не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Вимогу слідчого судді про надання матеріалів кримінального провадження не виконано.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановив.

За змістом ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 16.11.2020 року Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України (кримінального провадження №0003852 від 31.10.2020 року).

За даними слідства ОСОБА_4 , 30.10.2020 близько 18 год. 10 хв., керуючи автомобілем BMW 750Li, р/н НОМЕР_1 , рухаючись у м. Житомирі по Чуднівському шосе, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження, ступінь тяжкості якого встановлюється.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 16.11.2020 року з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на автомобіль марки BMW 750Li, р/н НОМЕР_1 , а також тимчасово позбавлено власника та володільця вказаного майна можливості розпоряджатися та користуватися транспортним засобом.

За змістом ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про можливість скасування арешту на майно, слідчий суддя керується наступним міркуванням.

За положеннями ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно усталеною практики Європейського Суду з прав людини будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52).

З наданих адвокатом пояснень слідує, що вилучення транспортного засобу фактично не здійснювалось, а тому, застосування арешту у вигляді заборони володіння та використання майна не відповідає критеріям відповідного процесуального забезпечення за ознаками дієвості та ефективності.

Необхідно звернути увагу, що відповідно до ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у прийнятті процесуальних рішень, а тому, виходячи з усвідомленого та добросовісного сприйняття слідчим наявних та отриманих матеріалів кримінального провадження на доведення або спростування певних обставин, слідчий суддя визнає заборону володіння та використання майна недоцільною.

При цьому, оскільки в необхідності забезпечення збереження речових доказів потреба не відпала, у зв`язку, зокрема, із потребою проведення експертиз, слідчий суддя, з метою забезпечення справедливого балансу інтересів, вважає за необхідне скасувати арешт на майно, що полягає у забороні використання транспортного засобу, водночас залишає в силі арешт у вигляді заборони розпорядження майном.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно автомобіль марки BMW 750Li, р/н НОМЕР_1 , в частині володіння та користування, залишити арешт в частині розпорядження транспортним засобом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1