Справа № 347/2038/22
Провадження № 1-кс/347/532/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
11.11.2022 року слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000254 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Із клопотання вбачається, що 10.11.2022 під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду в квартирі та підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на пневматичну гвинтівку із маркуванням CORE 230825L із кульками до неї, предмет зовні схожий на пістолет (стартовий) з маркуванням A2YSRA5YS01, НОМЕР_1 та 9 патронів до нього калібру 9 мм., предмет зовні схожий на димову шашку із маркуванням FUZEP213 та один предмет зовні схожий на патрон калібру 7,62 мм із маркуванням 88.
Згідно ст.98 КПК України вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, вони були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У даному випадку виявлені та вилучені під час проведення обшуку вище вказані речі, мають значення у кримінальному провадженні як речові докази, а тому з метою їх збереження та проведення відповідних судових експертиз слідчий просить накласти на них арешт.
Слідчий та володілець тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті відповідно до ст..172 КПК України.
Дослідивши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.3), копію рапорту (а.с.4), копію ухвали слідчого судді від 08.11.2022 року (а.с.5-6), копію протоколу обшуку від 10.11.2022 року (а.с.7-10), копію постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 10.11.2022 року (а.с.11) - слідчий суддя вбачає підстави для задоволення даного клопотання, оскільки в даному випадку існують ризики зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що вказані в клопотанні речі мають значення речових доказів в межах кримінального провадження №0000254 від 10.11.2022 року, а тому, з метою їх збереження як речових доказів та предметів дослідження під час проведення відповідних експертиз, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі з нижче наведених підстав.
Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні статті 167 КПК України залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями пункту 6 частини 2 статті 235 та статті 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі частини 7 статті 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Відповідно до частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Виходячи з зазначеного правового регулювання, контроль за вилученням майна у його володільця у кримінальному провадженні, арештом та поверненням такого майна здійснюється слідчим суддею, в тому числі, щодо вилученого під час обшуку, незалежно від того, передбачено воно чи ні безпосередньо в ухвалі про дозвіл на обшук.

Слідчим суддею встановлено, що обшук у володінні ОСОБА_4 здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду від 08.11.2022 року в межах кримінального провадження № 0000166 від 14.08.2022 року, під час якого було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пневматичну гвинтівку із маркуванням CORE 230825L, із кульками до неї, предмет зовні схожий на пістолет (стартовий) з маркуванням A2YSRA5YS01, НОМЕР_1 та 9 патронів до нього калібру 9 мм., предмет зовні схожий на димову шашку із маркуванням FUZEP213 та один предмет зовні схожий на патрон калібру 7,62 мм із маркуванням 88 та відразу після цього було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, до ЄРДР за №0000254 від 10.11.2022 року, в межах якого триває досудове розслідування, вказані речі визнані речовими доказами. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, а тому наразі існує необхідність такого арешту для збереження майна як речових доказів, що слідчим повністю доведено.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити повністю.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000254 від 10.11.2022 року, а саме: предмет зовні схожий на пневматичну гвинтівку із маркуванням CORE 230825L із кульками до неї, предмет зовні схожий на пістолет (стартовий) з маркуванням A2YSRA5YS01, НОМЕР_1 та 9 патронів до нього калібру 9 мм., предмет зовні схожий на димову шашку із маркуванням FUZEP213 та один предмет зовні схожий на патрон калібру 7,62 мм із маркуванням 88, з метою збереження речових доказів.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня її отримання.
Арешт може бути скасований в порядку ст.174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1