ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харків від 04 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури та накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку від 02.02.2022 року житлової квартири АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- комп`ютерну техніку, флеш-накопичувачі, зарядні пристрої, сім-картки;

- мобільний телефон ТМ „Prestigio" IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон ТМ „Samsung SM-M307FN/DS" IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ,

із поміщенням до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Весніна, 14.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001801 від 30.11.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.259 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що в період з 29.11.2021 року по теперішній час невстановлені органом досудового розслідування особи із використанням різних електронних адрес систематично надсилають на електронні адреси правоохоронних органів Харківської області, учбових закладів, лікарень, АЗС, торгівельно-розважальних центрів, аеропорту та вокзалів м.Харків повідомлення про замінування. За даними фактами постійно виїжджають слідчо-оперативні групи, проводяться огляди місця події під час яких вибухових пристроїв, підозрілих предметів не виявляється.

02.02.2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку, флеш-накопичувачі, сім-картки та мобільні телефони.

Постановою слідчого від 02.20.2022 року вилучене під час проведення обшуку майно визнано речовими доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що зазначене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі власник майна просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, а вилучене під час обшуку майно повернути законному володільцю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, зазначив, що вказане майно відношення до кримінального провадження не має, не є знаряддям вчинення злочину, а тому не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Вказує, що ОСОБА_7 жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні не має, підозра у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень йому не пред`являлася.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001801 від 30.11.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.259 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт виявленого під час обшуку майна, прокурор зазначив, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_7 . Апелянт зазначає, що виявлені та вилучені комп`ютерна техніка, зарядні пристрої, флеш-накопичувачі, мобільні телефони та сім-картки використовуються ним у власних потребах, є його особистим майном та належать йому на праві приватної власності.

При цьому, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 жодного процесуального статусу не має, підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.259 КК України, йому оголошено не було.

Крім того, клопотання про накладення арешту на майно прокурор мотивував необхідністю забезпечення збереження речових доказів. Однак, комп`ютерна техніка, зарядні пристрої, флеш-накопичувачі, мобільні телефони та сім-картки хоча і визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, але відсутні будь-які дані, що свідчили б про те, що вказане майно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди чи набуте кримінально протиправним шляхом, а тому це майно не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Таким чином слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінив підстави для накладення арешту, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників майна та третіх осіб.

Крім того, під час розгляду провадження в апеляційному суді, прокурор повідомив, що внаслідок ракетного удару матеріали кримінального провадження №0001801 від 30.11.2021 року було знищено.

Даних про те, що матеріали вказаного кримінального провадження було відновлено у відповідності до положень ст.615-1 КПК України матеріали провадження не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харків від 04 лютого 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні №0001801, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4