Справа№ 309/2928/22
Провадження № 1-кп/309/190/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0000145 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Міжгір`я Закарпатської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В Хустському районному суді перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України.

Згідно обвинувального акту: ОСОБА_4 згідно наказу №7/1 від 01.07.2016 перебував на посаді інженера-землеупорядника товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕМІР» /далі ТзОВ «ЗЕМЛЕМІР»/, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський /Іршавський/ район, місто Іршава, площа Народна, будинок №4/17, яке діє на підставі статуту, затвердженого протоколом №1 загальних зборів учасників ТОВ «ЗЕМЛЕМІР» 18.01.2011, зареєстрованого у Державному реєстрі 21.04.2011 за №9000137, згідно якого здійснює діяльність, зокрема, по проведенню робіт з землеустрою; діяльність у сфері геодезії, гідрографії та гідрометеорології; у сфері інжинірингу, геології та геодезії, та відповідно здійснювало розробку, складання документації із землеустрою, складання проектів відведення земельних ділянок у власність або користування.

10 травня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до ТзОВ «ЗЕМЛЕМІР» із заявою про виготовлення проекту із землеустрою земельної ділянки, розташованої в с.Пилипець, урочище «Стаї», з площею 1,5885га.

В подальшому, в травні 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 виготовив план відведення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, польову геодезичних робіт і план земельної ділянки, креслення контурів угідь, акт перенесення в натурі меж земельної ділянки та на підставі даних документів виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_6 .

Крім цього, згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року - земельна ділянка, виділена громадянину ОСОБА_6 , виділена з земель за цільовим призначенням - лісогосподарське призначення виділ №5 квартал №54 Пилипецького лісництва ДП «Верхньогірське ЛГ» та до вказаного лісовпорядкування у 2016 році, використовувалася для ведення лісового господарства філією «Міжгірське лісове агропромислове господарство ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств».

Статтею 5 Лісового кодексу України передбачено, що до земель лісогосподарського призначення належать, зокрема, лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Статтею 8 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України передбачено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України: до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , будучи інженером-землевпорядником товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕМІР» у травні 2019 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, розробив проект землеустрою земельної ділянки :09:001:0164, площею 1,5885га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Стаї» в межах с.Пилипець Міжгірського району та, виходячи безпосередньо на місце розташування земельної ділянки, переконавшись, що частина земельної ділянки знаходиться в лісах, усвідомлюючи свої дії та бажаючи настання наслідків, вніс завідома неправдиві відомості до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ гр. ОСОБА_6 , та у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/107-21/5818-зт від 09.09.2021, земельна ділянка за кадастровим номером :09:001:0164, площею 1,5885га, для ведення особистого селянського господарства, розташована в урочищі «Стаї» в межах с.Пилипець, відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою, частково накладається на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться у постійному користуванні ДП «Верхньогірське ЛГ» для ведення лісового господарства.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, які визначені КК України для притягнення особи до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження №0000145. В клопотанні він посилається на те, що:

-він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком;

-кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ вчинене ним у травні 2019 року;

-на нього поширюється дія п.2 ч.1 ст.49 КК України, згідно якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі;

-у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні своє заявлене клопотання підтримав та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Підстави та наслідки його звільнення від кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення зрозумілі і він згідний з умовами такого звільнення від кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та пояснила, що, враховуючи положення, передбачені ст.12 та 49 КК України, вважає, що на сьогоднішній день по кримінальному провадженню закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення /кримінального проступку/, зазначеного в обвинуваченні. Крім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про перерву у перебігу строків давності, які б унеможливлювали вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. КПК України визначає першочерговий розгляд клопотань на час їх подання до суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ст.358 ч.1 КК України.

Згідно обвинувального акту: ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, згідно наказу №7/1 від 01.07.2016 перебував на посаді інженера-землеупорядника товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕМІР» /далі ТзОВ «ЗЕМЛЕМІР»/, розташованого за адресою: Закарпатська область, Хустський /Іршавський/ район, місто Іршава, площа Народна, будинок №4/17, яке діє на підставі статуту, затвердженого протоколом №1 загальних зборів учасників ТОВ «ЗЕМЛЕМІР» 18.01.2011, зареєстрованого у Державному реєстрі 21.04.2011 за №9000137, згідно якого здійснює діяльність, зокрема, по проведенню робіт з землеустрою; діяльність у сфері геодезії, гідрографії та гідрометеорології; у сфері інжинірингу, геології та геодезії, та відповідно здійснювало розробку, складання документації із землеустрою, складання проектів відведення земельних ділянок у власність або користування.

10 травня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до ТзОВ «ЗЕМЛЕМІР» із заявою про виготовлення проекту із землеустрою земельної ділянки, розташованої в с.Пилипець, урочище «Стаї», з площею 1,5885га.

В подальшому, в травні 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 виготовив план відведення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, польову геодезичних робіт і план земельної ділянки, креслення контурів угідь, акт перенесення в натурі меж земельної ділянки та на підставі даних документів виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_6 .

Крім цього, згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року - земельна ділянка, виділена громадянину ОСОБА_6 , виділена з земель за цільовим призначенням - лісогосподарське призначення виділ №5 квартал №54 Пилипецького лісництва ДП «Верхньогірське ЛГ» та до вказаного лісовпорядкування у 2016 році, використовувалася для ведення лісового господарства філією «Міжгірське лісове агропромислове господарство ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств».

Статтею 5 Лісового кодексу України передбачено, що до земель лісогосподарського призначення належать, зокрема, лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Статтею 8 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України передбачено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України: до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , будучи інженером-землевпорядником товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕМІР» у травні 2019 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, розробив проект землеустрою земельної ділянки :09:001:0164, площею 1,5885га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі «Стаї» в межах с.Пилипець Міжгірського району та, виходячи безпосередньо на місце розташування земельної ділянки, переконавшись, що частина земельної ділянки знаходиться в лісах, усвідомлюючи свої дії та бажаючи настання наслідків, вніс завідома неправдиві відомості до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ гр. ОСОБА_6 , та у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/107-21/5818-зт від 09.09.2021, земельна ділянка за кадастровим номером :09:001:0164, площею 1,5885га, для ведення особистого селянського господарства, розташована в урочищі «Стаї» в межах с.Пилипець, відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою, частково накладається на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться у постійному користуванні ДП «Верхньогірське ЛГ» для ведення лісового господарства.

З часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення /кримінального проступку/ минуло понад три роки, на час розгляду кримінального провадження в суді закінчився строк давності, визначений п.2 ч.1 ст.49 КК України, після спливу якого настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності, а саме ОСОБА_4 , про що заявив обвинувачений, розуміючи обставини та наслідки такого звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України: кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України: суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.44 КК України: особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

В п.2 ч.1 ст.49 КК України зазначено: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ст.358 ч.1 КК України, відповідно до ч.1-2 ст.12 КК України є кримінальним проступком.

На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушенння /кримінального проступку/, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити дане кримінальне провадження.

Керуючись ст.12, 44, 49, 358 ч.1 КК України, ст.284 ч.2 п.1, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України по матеріалам кримінального провадження №0000145 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000145, - закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2023 року, об 15-00 годині.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1