ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1647/22 Справа № 183/6424/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407, №0000186 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, офіційно не працюючого, маючого базову загальну середню освіту, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17 листопада 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

11 травня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання у виді 1 місяця позбавлення волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2010 року і визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

15 червня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року і визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

23 грудня 2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 15 червня 2011 року і визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

14 червня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 23 грудня 2011 року і визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського міськрайонного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2013 року на підставі ст. 81 КК України 02 грудня 2013 року звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області умовно-достроково. Невідбутий строк 10 місяців 12 днів;

18 чеврня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 12 червня 2017 року звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області у зв`язку з відбуттям терміну покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, працюючого бетонником в ТОВ «Агро-Овен», не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

19 червня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25 лютого 2016 року з Синельниківської ВК (№94) Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

12 грудня 2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Зараховано у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно з ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року під вартою, а саме з 19 серпня 2021 року до 18 квітня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Змінено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на особисте зобов`язання.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.
ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року, до покарання, призначеного цим вироком, і визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Зараховано у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно з ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року під вартою, а саме з 19 серпня 2021 року до 18 квітня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Змінено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на особисте зобов`язання.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти в залі суду негайно.
ОСОБА_11 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_11 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, 24 червня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 знаходились в першому під`їзді будинку АДРЕСА_4 , де побачили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
В цей момент ОСОБА_11 почав вимагати у раніше знайомої ОСОБА_12 повернути йому неіснуючий борг у розмірі 100 гривень, але ОСОБА_12 відмовилась та підійнялась на третій поверх будинку АДРЕСА_4 , де з ОСОБА_13 чекали свого знайомого.
В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , у зв`язку з чим він запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито викрасти грошові кошти у ОСОБА_12 , на що останні погодилися, тим самим вступили у злочинну змову.
Цього ж дня, а саме 24 червня 2021 року приблизно о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний умисел, піднявшись на третій поверх будинку АДРЕСА_4 за вказаною вище адресою, де в цей час знаходилась ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також й повторно, усвідомлюючи відкритий характер своїх противоправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою подолання опору останніх ОСОБА_8 схопив ОСОБА_12 ззаду за обидві руки, а ОСОБА_11 схопив ОСОБА_13 . В цей час ОСОБА_9 шляхом ривку вихопив із правої руки ОСОБА_12 сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1 200 гривень та мобільний телефон марки «Nokia» модель «С20», ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 2499 грн., тим самим відкрито заволодівши вказаним майном.
Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 3699 гривень.
Крім цього, 04 липня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_5 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке знаходиться у вищевказаній квартирі.
05 липня 2021 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно викрав з дивану, що знаходився в кімнаті вищевказаної квартири мобільний телефон марки «ZTE Blade A3 2020», вартістю 1688 грн.
Після цього ОСОБА_8 , присвоївши викрадене майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1688 гривень.
Окрім цього, 17 липня 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_9 знаходився поблизу першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , де помітив у раніше не знайомого ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A11», білого кольору. В цей час у ОСОБА_9 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, у зв`язку з чим він підійшов до ОСОБА_15 та попросив у нього вищевказаний мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, на що останній погодився та добровільно передав свій мобільний телефон ОСОБА_9 .
Цього ж дня, а саме 17 липня 2021 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_9 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, своєю поведінкою створив такі умови, за яких потерпілий ОСОБА_15 був упевнений у поверненні належного йому майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відійшов разом із мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A11», білого кольору вартістю 3239 грн. від ОСОБА_15 .
Після цього ОСОБА_9 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 3239 гривень.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року відносно ОСОБА_8 а, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а також, дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази, мотивуючи такі вимоги тим, що судом першої інстанції не було досліджено письмових доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_8 , а саме, не було допитано потерпілих та свідків, які заявлені обвинуваченим в залі судового засідання. Також, обвинувачений має намір надати доповнення до апеляційної скарги після ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник апеляційну скаргу, також, підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження письмові докази, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 02 серпня 2021 року; протокол огляду місця події від 24 червня 2021 року; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2021 року за участі свідка ОСОБА_13 ; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2021 року за участі потерпілої ОСОБА_12 ; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 серпня 2021 року за участі свідка ОСОБА_16 ; протоколи огляду предмету від 06 серпня 2021 року; протоколи огляду предмета від 09 серпня 2021 року; протокол проведення слідчого експерименту від 19 серпня 2021 року з долученим до нього відеозаписом, за участю обвинуваченого ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту від 20 серпня 2021 року з відеозаписом долученим до нього, за участю обвинуваченого ОСОБА_11 ; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000407 від 08 липня 2021 року; протокол прийняття від ОСОБА_14 заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05 липня 2021 року; протокол огляду місця події від 05 липня 2021 року; протокол огляду документу від 13 липня 2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 липня 2021 року за участі свідка ОСОБА_16 ; протокол огляду предмету від 16 липня 2021 року; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000186 від 04 серпня 2021 року; протокол прийняття заяви від ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19 липня 2021 року; протокол огляду місця події від 19 липня 2021 року; протоколи огляду предмету від 06 серпня 2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 жовтня 2021 року за участі свідка ОСОБА_17 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 жовтня 2021 року за участі потерпілого ОСОБА_15 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 жовтня 2021 року за участі свідка ОСОБА_18 ; протокол огляду від 13 жовтня 2021 року з долученими до нього фототаблицями; протокол проведення слідчого експерименту від 27 жовтня 2021 року, з долученою до нього фототаблицею, за участю обвинуваченого ОСОБА_9 .
А також, на висновки судового експерта від 25 серпня 2021 року №4129-21, від 16 липня 2021 року № 3538-21, від 20 жовтня 2021 року №5071-21, та дослідив речові докази, серед яких договір фінансового кредиту №DNZ-94.83257/0 від 03 серпня 2021 року; DVD-R диск помаранчевого кольору з відеозаписами за 24 червня 2021 року з камер відеоспостереження, договір фінансового кредиту №DNZ-94.109914/0 від 05 липня 2021 року, договір фінансового кредиту №DNZ-94.109914/0 від 05 липня 2021 року, договір фінансового кредиту №DNZ-96.84227/0 від 19 липня 2021 року, CD-R диск з відеозаписом з приміщення ломбарду «Онікс» за 19 липня 2021 року.
Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 24 червня 2021 року, відкрито викрав чуже майно (грабіж), а також, повторно, за епізодом від 05 липня 2021 року, таємно викрав чужого майна (крадіжка), тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Водночас, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено письмових доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_8 , у зв`язку із чим він просив суд апеляційної інстанції дослідити письмові докази, однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого та вважає безпідставними його вимоги про повторне дослідження доказів, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, в ній відсутні будь-які обґрунтування щодо неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції наявний в матеріалах кримінального провадження письмових доказів, тобто, обвинувачений в своїй скарзі не вказує в чому саме полягають порушення норм КПК України судом першої інстанції під час дослідження доказів. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ані обвинувачений, ані його захисник, також, не змогли пояснити яких порушень кримінального процесуального законодавства було допущено місцевим судом на стадії дослідження письмових доказів, як і не змогли пояснити з якими письмовими доказами обвинувачений не погоджується, вважає їх неналежними, недопустимими та такими, що не підтверджуються винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Натомість, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було не тільки повно та всебічно, в порядку встановленому КПК України, досліджено письмові докази, а й досліджено в ході судового провадження речові докази. Будь-яких зауважень щодо незгоди із речовими доказами до суду першої інстанції від обвинуваченого не надходило. Більш того, як вбачається із обвинувального акту та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі, від дачі пояснень на підставі ст. 63 КК України відмовився, зазначив, що повністю визнає та підтверджує обставини вчинених кримінальних правопорушень, які були викладені прокурором в обвинувальному акті, що також підтверджується журналом судового засідання та аудіозаписом до нього від 18 квітня 2022 року. При цьому, повне визнання вини та щире каяття було враховано судом першої інстанції як обставина, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує ОСОБА_8 покарання.
Доводи ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що неповнота дослідження письмових доказів полягає в тому, що судом першої інстанції не було допитано свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, то колегія суддів відхиляє такі доводи обвинуваченого, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що спрямовані на уникнення ним від кримінальної відповідальності за вчинені злочини. Так, відповідно до журналу судового засідання від 18 квітня 2022 року вбачається, що прокурор, після дослідження наявних в матеріалах кримінального провадження письмових доказів, відмовився від допиту свідків та потерпілих, оскільки останні не зможуть прибути в судове засідання, і захисник обвинуваченого проти відмови прокурора від допиту свідків та потерпілих не заперечував, при цьому, ОСОБА_8 позицію свого адвоката повністю підтримав, тобто, не заперечував проти відмови прокурора від допиту свідків та потерпілих, а відтак розумів наслідки такої відмови, зокрема, те що кримінальне провадження буде розглядатись в межах висунутого обвинувачення, з яким ОСОБА_8 повністю погодився, та наявних в матеріалах кримінального провадження письмових і речових доказів.
Доповнень до апеляційної скарги обвинувачений в порядку ст. 403 КПК України не подавав, будь-яких додаткових доводів в обґрунтування незгоди із ухваленим судом першої інстанції обвинувальним вироком в ході апеляційного перегляду під час судового засідання не навів.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду і призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції відсутні.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4