Справа № 442/3551/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/944/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 442/3551/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дрогобич Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника ОСОБА_13 ,

за апеляційною скаргою захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_28 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки 3 місяці позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2020 та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з часу взяття під варту, тобто з 08.04.2021. Запобіжний захід - тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу;

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2021 та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу взяття під варту, тобто з 09.04.2021. Запобіжний захід - тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу;

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання: за ч.2 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі; - за ч.3 ст.185 КК - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши в силу п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та пройти заходи передбачені апробаційною програмою, а саме: «Зміна прокримінального мислення». Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, 16.10.2020 приблизно о 16 годин 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на території Української греко-католицької церкви Стрітення Господнього, що на вулиці Самбірській у місті Дрогобичі Львівської області, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_15 відволікся та залишив свій рюкзак на лавці біля церкви, повторно таємно викрав рюкзак останнього торгової марки «Under Аrmour» моделі «Hustle 3.0» вартістю 1186 гривень 14 копійок, в якому знаходився гаманець чоловічий торгової марки «Valentini» вартістю 306 гривень 67 копійок з поміщеними в нього грошовими коштами в сумі 180 гривень, 5 євро вартістю згідно офіційного курсу Національного Банку України 165 гривень 88 копійок, 2 долари США вартістю згідно офіційного курсу Національного Банку України 56 гривень 67 копійок, однак його злочинні дії були викриті свідками ОСОБА_16 та неповнолітнім ОСОБА_7 , які намагалися його зупинити. Проте, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені, бажаючи досягти свого злочинного наміру, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі викрадений рюкзак, відірвався від переслідування свідків та втік з місця вчинення злочину, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 1895 гривень 36 копійок.

Крім цього, 23 лютого 2021 року приблизно о 19 год 00 хв., неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в місті Трускавці Львівської області разом з неповнолітнім ОСОБА_6 погодився на пропозицію останнього вчинити крадіжку грошових коштів з храму «Успення Пресвятої Богородиці», що розташований на вулиці Володимира Великого, 1 в місті Стебнику Львівської області .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне протиправне викрадення чужого майна, ОСОБА_17 діючи в групі осіб, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , приїхали на маршрутному таксі в місто Стебник, прийшли до храму « Успення Пресвятої Богородиці », що розташований на вулиці Володимира Великого, 1 в місті Стебник Львівської області , де, перебуваючи на території храму, ОСОБА_17 та ОСОБА_6 переконалися в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, 23 лютого 2021 року приблизно о 20 год. 30 хв., шляхом пошкодження ривками металопластикових вхідних дверей, відкрили їх та проникли в середину приміщення храму. Однак після того, як спрацювала звукова сигналізація, втекли до магазину " Вікторія ", який знаходиться навпроти храму за адресою: м.Стебник, вул. Грушевського, 13 Львівської області , де почекали приблизно 20 хвилин.

Продовжуючи свої протиправні дії, поєднані єдиним злочинним умислом, переконавшись в тому, що на звукову охоронну сигналізацію ніхто не зреагував, ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_6 цього ж дня, приблизно о 20 год. 50 хв., з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на протиправне заволодіння чужим майном, повернулися до вказаного храму, через попередньо виламані металопластикові двері увійшли в середину приміщення, в центрі якого ОСОБА_17 умисно перекинув та розбив ногою скриню для пожертв, котра стояла ліворуч від іконостасу, а ОСОБА_6 розбив ногою скриню для пожертв, яка стояла праворуч від іконостасу, звідки умисно, таємно, повторно викрали грошові кошти на загальну суму 934 гривні, після чого ОСОБА_17 разом з ОСОБА_6 втекли з храму та спільно розпорядилися викраденим грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили майнову шкоду релігійній організації - релігійній громаді української греко-католицької церкви «Христа Чоловіколюбця» на суму 934 грн.

Крім цього, 04.04.2021 приблизно о 16 год. 15 хв. неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою в групі осіб з неповнолітнім ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки чужого майна, зайшли через задній вхід на територію храму « Святих апостолів Петра і Павла », що за адресою: м.Дрогобич, вул. Стрийська, 1 , де переконавшись, що за їх діями ніхто не стежить, ОСОБА_5 застосувавши фізичну силу, відчинив руками металопластикове вікно, котре було в режимі провітрювання, після чого разом з ОСОБА_6 проник до захристії храму. Перебуваючи в приміщенні захристії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел на протиправне повторне заволодіння грошовими коштами храму, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, підійшли до дерев`яної скриньки для пожертв, яку ОСОБА_6 умисно розбив ногою, а ОСОБА_5 умисно повторно таємно викрав з розбитої дерев`яної скриньки для пожертв грошові кошти в сумі 1 310 грн, після чого разом з ОСОБА_6 через відчинене вікно втекли з місця події та спільно розпорядилися викраденим грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили релігійній організації «Монастир святих апостолів Петра і Павла провінції отців Василіян найсвятішого спасителя у Україні Української Греко-Католицької церкви в Дрогобичі» майнову шкоду на суму 1310 грн.

Крім цього, 20 травня 2021 року приблизно о 02 год. 50 хв., ОСОБА_7 , ідучи по АДРЕСА_1 побачив раніше незнайомого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_8 , який лежав на узбіччі дороги у непритомному стані. Скориставшись даною обстановкою та переконавшись в тому, що за його діями не спостерігають сторонні особи, у ОСОБА_19 виник умисел, спрямований на особисте збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_17 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до ОСОБА_20 та шляхом вільного доступу, умисно таємно повторно викрав з кишені його куртки мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A10S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з вмістом сім карти оператора стільникового зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_3 загальною вартістю 1586 гривень 40 копійок, якого привласнив та розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на вказану суму.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_29 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що вирок суду слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що зі слів її підзахисного, він на час скоєння злочинів перебував вдома з сестрою. Стверджує, що працівники поліції погрожували йому, а докази у справі сфальсифіковані.

Вважає, що судом не належним чином не з`ясовані обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Зокрема, належним чином не перевірені обставини та час затримання ОСОБА_6 та вилучення у нього речових доказів, що не узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_29 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, думку прокурора щодо законності судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які заперечували проти скерування справи на новий судовий розгляд, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду змінити з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, описаних у вироку відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку.

Твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжок з храмів у м. Дрогобичі та м. Стебнику спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку із розкриттям їх змісту, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_21 , який підтвердив участь ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки з церкви «Святих апостолів Петра і Павла» на вул. Стрийській, 1 в м. Дрогобичі ; протоколом огляду місця події від 04.04.2021, а саме території церкви «Святих апостолів Петра і Павла» на вул. Стрийській, 1 в м. Дрогобичі ; протоколом слідчого експерименту від 06.04.2021 з неповнолітнім ОСОБА_6 висновком експерта № СЕ-19/114-21/5972-ТР від 30.04.2021, відповідно до якого ОСОБА_6 добровільно і послідовно відтворив обставини проникнення ним до приміщення захристії храму «Святих апостолів Петра і Павла» через виважене ОСОБА_5 металопластикове вікно, показав у дії як перевернув та розбив ногою скриньку для пожертв, з якої він та ОСОБА_32 вийняли грошові кошти, вказав та відтворив механізм залишення ним місця події через попередньо виважене вікно, показав місце за воротами церкви, де стояв і чекав на них ОСОБА_21 та напрямок в якому вони втрьох пішли з місця події; висновком експерта № СЕ-19/114-21/5972-ТР від 30.04.2021, відповідно до якого слід низу підошви взуття максимальними відображеними розмірами близько 210x101мм, що вилучений при проведенні огляду місця події від 04.04.2021 по факту крадіжки грошових коштів з приміщення храму «Святих апостолів Петра і Павла», залишений такою ж за груповою приналежністю (розмірами, формою, конструкцією взаєморозміщення деталей будови) поверхнею як і підошва взуття, що вилучене у неповнолітнього ОСОБА_6 ; постановою від 07.04.2021 про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження DVD-R диску з записом камер відео спостереження з магазину «АТБ-Маркет» за адресою м. Дрогобич, вул. Володимира Великого,66/1 за період 04.04.2021 з 19:30 год по 19:50 год.; протоколом огляду предмету від 07.04.2022, відповідно до якого оглянуто DVD-R диск із файлами відеозапису з камер відео спостереження, які розташовані в магазині «АТБ-Маркет» за адресою м. Дрогобич, вул. Володимира Великого,66/1 ; проколом слідчого експерименту від 06.04.2021, проведеного на відеозапис слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_22 з неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи викладені у вироку висновки, покликався на безпосередньо досліджені ним у судовому засіданні докази, дав їм оцінку як належним і допустимим доказам і які в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Твердження ОСОБА_6 про те, що на момент вчинення злочину він перебував вдома з сестрою спростовується, зокрема, відеозаписом з камери спостереження з магазину «АТБ-Маркет», з якого вбачається, що 04.04.2021 в період часу з 19:35:57 по до19:46:17 ОСОБА_6 з ОСОБА_5 перебував в приміщенні магазину АТБ-Маркет» за адресою м.Дрогобич, вул. Володимира Великого,66/1.

Крім того причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується у тому числі показаннями свідка ОСОБА_21 , який у суді першої інстанції повідомив, що знайомий з ОСОБА_23 , через якого познайомився з ОСОБА_5 04 квітня 2021 року близько третьої години на вул. Бориславській в м. Дрогобичі зустрів ОСОБА_31 і ОСОБА_32. Ідучи попри церкву Петра і Павла на вул. Стрийській, ОСОБА_24 запропонував вчинити крадіжку з церкви. У ОСОБА_6 зайшли до церкви через центральні ворота і ОСОБА_25 залишив велосипед на території біля воріт справа. Через центральні двері вони втрьох зайшли до приміщення церкви всередину, подивилися чи є там люди. Там був якийсь чоловік і ще одна людина. Після цього вони втрьох вийшли з церкви і обійшли церкву ззаду. Він залишився стояти біля відчинених воріт церкви, і бачив як ОСОБА_5 підійшов до металопластикового вікна, подивився чи є люди, надавив на вікно рукою і через щілину у вікні заліз у приміщення церкви. За ним заліз ОСОБА_6 , він відмовився йти з ними третім і вийшов за ворота, відійшовши за територію церкви. Через 6 хв. вибігли ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які тримали в руках гроші і розпихали їх по кишенях штанів і олімпійок. Зазначив, що коли після крадіжки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 вибігли з церкви, ОСОБА_6 забув свій велосипед на території церкви і згадав про нього вже на закинутій будівлі.

Колегія суддів відкидає твердження захисника про застосування тиску на ОСОБА_6 з боку працівників поліції як безпідставні. Матеріали кримінального провадження, складені за результатами досудового розслідування, з якими захисник та обвинувачений ОСОБА_6 ознайомлені в повному обсязі, не містять заяв чи повідомлень останнього про протиправні дії працівників поліції. Будь-якої інформації щодо оскарження стороною захисту у встановленому законом порядку дій службових осіб правоохоронних органів згадані матеріали не містять.

На думку колегії суддів, апеляційна скарга не містять правових підстав для скасування вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вказаний злочин вчинив під час іспитового строку, встановленого вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2021, у вчиненому не розкаявся, вини не визнав, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №159 від 23.11.2021 ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє не соціалізований розлад поведінки підліткового віку, згідно з досудовою доповіддю органу пробації ОСОБА_6 виявляє високий ризик повторного вчинення ним кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, а тому вважав за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що, Конвенція про права дитини, від 20 листопада 1989 року, підписана та ратифікована Україною, стаття 1, виходить з того, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18 річного віку, відповідно до статті 3 цієї ж Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а стаття 37 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують, щоб жодна дитина не була позбавлена волі незаконним чином, тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовуються лише як крайній захід, і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу.

Європейський Суд з прав людини, керуючись вказаними принципами, висловлюючи свою позицію з даного питання, вважає, що дитина ( неповнолітній ) може бути позбавлена волі тільки дійсно у виняткових випадках, виходячи як з конкретних обставин справи так і даних щодо особи обвинуваченого.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», у п. 10 роз`яснив, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

В силу психофізіологічних та соціально-психологічних характеристик неповнолітні не в змозі адекватно усвідомлювати кримінально-правовий зміст своїх вчинків та їх наслідків.

Право на вільний розвиток неповнолітнього вимагає мінімального карального впливу та пропорційності покарання характеристикам тяжкості діяння та особистості, зокрема неповнолітній обвинувачений має право на гідне ставлення, право на притягнення до відповідальності у менших обсягах, ніж доросла людина, право на надію до реабілітації та ресоціалізації.

Зазначене не в повній мірі було враховане судом першої інстанції. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає особі обвинуваченого внаслідок суворості.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід пом`якшити призначене йому вироком суду покарання до чотирьох років позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам ст. 65 КК України й буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції слід змінити з пом`якшенням призначеного ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_28 залишити без задоволення.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2021 року й визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_30