Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні захисник заявила клопотання про визнання доказу, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.10.2019 року, наданого до судової справи прокурором, очевидно недопустимим. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечив щодо клопотання захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Разом з тим, заявлений в клопотанні доказ, що просить визнати очевидно недопустимим захисник, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Очевидної недопустимості доказу, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.10.2019 року, на цій стадії судового провадження без дослідження його із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про його недопустимість.

За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказу, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.10.2019 року, на який вказує захисник, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника про визнання доказу, а саме протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.10.2019 року, очевидно недопустимим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1