ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6256/22 Номер провадження 11-сс/814/1128/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу клопотання про арешт майна та відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000609 від 14.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, ч.6 ст.173 цього Кодексу, якими передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Крім того, до суду ні слідчий, ні прокурор, в порушення вимог КПК України з клопотанням про легалізацію проведеного огляду 13.07.2022 не звертались, а ухвала про легалізацію проведеного огляду від 13.07.2022 відсутня.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02.08.2022 в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна з забороною права на відчуження, розпорядження та користування, вилучене 13.07.2022 слідчим СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 59, а саме: водійське посвідчення НОМЕР_1 , видане 09.10.2021 на ім`я ОСОБА_8 .

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що у клопотанні про арешт майна зазначалось, що огляд місця події проведено на підставі ч.1 ст.237 КПК України, об`єктом огляду була ділянка місцевості (частина автомобільної дороги), що не відноситься ні до житла, ні до іншого володіння особи. В ході огляду слідчим не проводився обшук ОСОБА_8 та не проводився огляд або обшук житла чи іншого володіння на підставі ч.2 ст.237, ч.3 ст.233 КПК України, у зв`язку з цим прокурор, дізнавач за погодженням із прокурором не звертались до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, з метою легалізації проведеного огляду, оскільки нормами КПК України не передбачено проведення огляду місця події лише на підставі ухвали слідчого судді, а таким порядок застосовується тільки у випадках, передбачених ч.3 ст.233 КПК України.

Вказує, формальний підхід слідчого судді до встановлення обставин кримінального правопорушення може призвести до втрати речових доказів у провадженні.

Зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику прокурора і надійшла на адресу Салтівської окружної прокуратури м.Харкова 29.08.2022, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явились.Від прокурора ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про здійснення провадження за її відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 405КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд в місцевому суді було проведено без участі прокурора, копія оскаржуваної ухвали була надіслана на адресу Салтівської окружної прокуратури 18.10.2022 (а.с.28), апеляційна скарга датована 30.08.2022, а надійшла до Полтавського апеляційного суду 02.09.2022.

Враховуючи все вищезазначене, причини пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2022 є поважними та пропущений строк підлягає поновленню.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор подаючи клопотання про арешт майна повинні довести завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На думку колегії суддів, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 .

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000609 від 14.07.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.У ході досудового розслідування встановлено, що 13.07.2022 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт про те, що 13.07.2022 о 18-28 год. під час патрулювання Московського району м.Харкова за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців буд.59 зупинено транспортний засіб ВАЗ2106, днз. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 . Під час перевірки документів, а саме посвідчення водія, було виявлено ознаки підробки та вилучено: водійське посвідчення НОМЕР_1 , видане 09.10.2021 на ім`я ОСОБА_8 , з ознаками підробки, що слідує із протоколу огляду місця події від 13 липня 2022 року.

15.07.2022 старшим дізнавачем сектору дізнання Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 винесено постанову про визнання речовим доказом: посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 09.10.2021 на ім`я ОСОБА_8 .

15 липня 2022 року прокурор Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави з клопотанням про накладення арешту на водійське посвідчення НОМЕР_1 , вилучене під час проведення огляду місця події 13.07.2022 за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, 59.

Прокурор мотивує своє клопотання тим, що вилучене водійське посвідчення може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту зможе забезпечити збереження речового доказу та позбавити можливості його знищити або переховувати.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора вказав, щодо суду ні слідчий, ні прокурор, в порушення вимог КПК України з клопотанням про легалізацію проведеного огляду 13.07.2022 не зверталися, ухвала суду про легалізацію проведеного огляду від 13.07.2022 відсутня.

Під час апеляційного перегляду було встановлено наявність мети арешту майна, виявленого та вилученого під час проведення огляду місця події 13.07.202 , а саме: збереження речового доказу для запобігання можливості його приховування або знищення.

Колегія суддів бере до уваги, що огляд місця події було проведено на підставі ч.1 ст.237 КПК, а об`єктом огляду була ділянка місцевості, а саме: частина автомобільної дороги, оскільки транспортний засіб ВАЗ 2106 днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 було зупинено патрульними поліцейськими. Також з матеріалів справи вбачається, що під час огляду місця події слідчим не проводився обшук ОСОБА_8 та не проводився огляд чи обшук іншого володіння, тому прокурор, дізнавач за погодженням з прокурором і не зверталися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, з метою легалізації проведеного огляду.

І колегія суддів з цим погоджується, оскільки нормами КПК України не передбачено проведення огляду місця події лише на підставі ухвали слідчого судді, а такий порядок застосовується тільки у випадках, передбачених ч.3 ст.233 КПК України.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вилучене майно, як самостійно, так і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами має суттєве значення для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладених вище обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора -задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 , оскільки під час апеляційного перегляду було доведено необхідність накладення арешту на водійське посвідчення НОМЕР_1 , виявлене та вилучене 13.07.2022 в ході огляду місця події з метою забезпечення його збереження, оскільки постановою дізнавача від 15.07.2022. визнано речовим доказом, як це передбачено ст.98 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,- УХВАЛИЛА:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_6 -задовольнити

Апеляційну скаргу прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_10 -задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 серпня 2022 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, з забороною права на відчуження, розпорядження та користування, вилучене 13.07.2022 слідчим СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 59, а саме: водійське посвідчення НОМЕР_1 , видане 09.10.2021 на ім`я ОСОБА_8 .

Місцем зберігання водійського посвідчення № НОМЕР_1 визначити службовий сейф, розташований в кабінеті № 84 СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів, 30.

Виконання зазначеної ухвали покласти на дізнавача, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_11