Справа № 183/7679/22
№ 1-кп/183/1329/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000046 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, заступника командира бойової машина-навідника оператора 3 парашутно-десантного відділення 1 парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

На підставі ст.ст. 19, 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч. 2 п, 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 року, громадянин України ОСОБА_3 30.01.2020 року добровільно уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, строком на один рік.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу , початком проходження військової служби зокрема вважається день зарахування до списків особового складу військової частини навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2020 року №24 (по стройовій частині) ОСОБА_3 призначено на посаду заступника командира бойової машини-навідника оператора 3 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

18 січня 2021 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану, без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 07 листопада 2022 року, коли старший солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до ТУ ДБР у м. Полтаві, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул.Старокозацька, 52, та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 18 січня 2021 року старший солдат ОСОБА_3 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 07 листопада 2022 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що він проходить службу в лавах ЗСУ з 2017 року, у 2020 році він повторно підписав контракт для проходження військової служби в ЗСУ. 18.01.2021 року дійсно, в зв`язку з непорозумінням на цей час вже з колишньою дружиною, він самовільно залишив розташування військової частини та тривалий час не повертався до неї, а 07 листопада 2022 року самостійно з`явився до ДБР. У скоєному щиро кається. При цьому зазначив, що за час самовільного залишення військової частини, він внаслідок вказаних непорозумінь розлучився з дружиною, створив нову сім`ю і на даний час на його утриманні перебуває як його неповнолітня дочка та двоє неповнолітніх дітей його цивільної дружини, так і сама цивільна дружина, яка є вагітною, і вони чекають народження четвертої дитини.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.32,33), за місцем проходження служби характеризується задовільно (а.п.20), має на утримані малолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ще двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій (а.п.18,21,23), має державні нагороди та відзнаки за сумлінну службу.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, враховуючи щире каяття ОСОБА_3 та його з`явлення із зізнанням (а.п.21), які визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, застосувавши ч.2 ст.60 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69, ч.2 ст.60 КК України у виді 3 місяців арешту на гауптвахті.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1