№ 336/2101/23
н/п 1-кп/336/583/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000311 від 17.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.02.2005 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.11.2005 Шевченківським районним судом м Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; 19.03.2009 звільнений з місця позбавлення волі умовно-достроково;

- 23.04.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 за ч. 2 ст. 185 КК України та визначено остаточне покарання строком на 7 років 6 місяців позбавлення волі; 10.06.2016 звільнений з місця позбавлення волі умовно-достроково;

- 09.02.2017 Шевченківський районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за попереднім вироком та визначено остаточне покарання строком на 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 02.10.2019 звільнений з Оріхівської виправної колонії Запорізької області (№88) умовно-достроково, невідбутий строк: 10 місяців 9 днів,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_2 . Знаходячись на території зазначеного домоволодіння, ОСОБА_4 , попрямував до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою металевого пруту, який він знайшов на місці вчинення злочину, шляхом зламу навісного замка, який знаходився на вхідних дверях вказаного будинку, проник до приміщення будинку, де з шафи в спальній кімнаті таємно викрав майно, яке на праві власності належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: електричну цепну пилу марки «STROMO», моделі K2650 s/n 0475026 в корпусі чорного кольору у кількості 1 шт., вартість якої складає 2 081 гривень 11 копійок. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, шляхом збуту викраденого раніше невідомому ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 400 гривень.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину, та пояснив, що він працює не офіційно. Після роботи він випив алкогольних напоїв (які зазвичай майже не вживає), для продовження вживання спиртного були потрібні гроші.

Він прийшов до домоволодіння своєї сестри ОСОБА_7 , оскільки знав, що там можуть бути матеріальні цінності. Зламавши за допомогою залізного прута замок, зайшов у будинок. Він бачив телевізор, але не взяв його. Відчинивши шафу, побачив електричну пилу, яку викрав та покинув домоволодіння. Відразу біля будинку продав її раніше незнайомому чоловіку за 400 грн. Частину вказаних коштів витратив на свої потреби.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати. Пояснив, що усвідомлює протиправність своєї поведінки.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний, послідовний характер та достатньо деталізовані, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 ч. 1 ст. 91 КПК обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд не може визнати показання обвинуваченого про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, як обставину, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, адже така обставина підлягає доведенню стороною обвинувачення, у тому числі має бути зазначена в обвинувальному акті відповідно до припису п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, чого органом досудового розслідування не було зроблено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Керуючись наведеним при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, яке закон відносить до тяжкого злочину, конкретні обставини злочину викрадення майна обвинуваченим у своєї рідної сестри, яка просила суд простити обвинуваченого, дати йому останній шанс на виправлення, відсутність негативних наслідків для потерпілої через можливість відшкодування шкоди (адже електрична пила була добровільно видана працівникам поліції особою, яка її придбала), особу обвинуваченого, який хоча і є раніше судимим, однак майже три з половиною роки після звільнення з місць позбавлення волі не вчиняв нових кримінальних правопорушень, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також думку прокурора, який вважав за можливе призначити покарання з випробуванням.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе при застосуванні до нього покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та, оскільки обвинувачений не несе високої суспільної небезпеки, та на переконання суду його виправлення все ще можливе без реального відбування покарання, суд вважає, що слід звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши тривалість іспитового строку у межах, визначених ст. 75 КК України, із покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що буде справедливим і достатнім для попередження вчинення нових кримінальний правопорушень.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 955 грн. 92 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь державі процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 955 грн. 92 коп.

Речовий доказ: електричну цепну пилу марки «STROMO», моделі K2650 s/n 0475026 в корпусі чорного кольору у кількості 1 шт., яка зберігається в камері схову відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції 49, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня направити поштою.

Суддя ОСОБА_1