ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000886 від 15 вересня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорськ Донецької області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.06.2005 Краматорським міським судом Донецької області за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, умовно достроково звільнений 12.09.2012 по постанові Дзержинського міського суду Донецької області на відбутий строк 2 роки 7 місяців та 4 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2022 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , де вживали алкогольні напої.

11 вересня 2022 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка побутового характеру. В ході сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, взяв в кухні дерев`яний табурет та почав наносити множинні удари ОСОБА_6 в область обличчя та голови. Після ударів ОСОБА_6 впав на підлогу, а ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел наніс ОСОБА_6 множинні удари ногами в область голови.

В результаті противоправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 заподіяно наступні тілесні ушкодження: було виявлено поєднану тупу травму тіла, комплекс якого склали: відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку 31 стисненням гострою епідуральною гематомою в лівій лобно-скронево-тім?яної ділянці, множинні переломи основи, склепіння черепу та кісток лицевого скелету зі змішенням(лівій скроневої кістки з поширенням базально на піраміду скроневої кістки, крило клиновидної кістки, решітчастої кістки, стінок обох орбіт, стінок обох гайморових пазух), множинні забої та осаднення м`яких тканин голови( кількість, локалізація, форма, розміри не вказані), двобічні параорбітальні гематоми; тупа травма грудної клітки: перелом 10-го ребра праворуч зі зміщенням, правобічний пневмоторакс, множинні забої та осаднення м`яких тканин тулуба, кінцівок (кількість, локалізація. форма, розміри не вказані).

Дана травма утворилась незадовго до звернення в лікарню внаслідок дії твердих тупих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення. Найбільш вірогідно, що травма голови утворилась при нанесенні ударів дерев`яним стільцем, а травма грудної клітки - при нанесенні удару (ударів) ногами. Можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину. Зазначив, що сварка із потерпілим почалась із-за образ, які потерпілий висловлював на його адресу.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд, зі згоди обвинуваченого та його захисника, дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, перебуває під наглядом лікаря-психіатра, під наглядом у лікаря-нарколога та не перебуває.

Суд також зазначає, що вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, який перервав строк погашення судимості за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2005 року за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.121 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: дерев`яну ніжку зі слідами РБК яку поміщено до картонної коробки, гумові червоно-чорні капці які поміщено до паперового пакету №1, бірюзову футболку та сині шорти які поміщені до паперового пакету «№2», зріз ковдри який було поміщено до паперового пакету «№ 3», зріз наволочки яку було поміщено до паперового пакету «№ 4» - знищити;

мобільний телефон «Redmi» - повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1