Справа № 629/2344/22
Провадження № 1-кс/629/456/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001426 від 07.12.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Єлизаветівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.01.2001 Лозівським міським судом Харківської області за ч.3 ст.101 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 31.01.2003 по постанові Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2003 умовно достроково на невідбутий строк 2 роки, 3 місяці та 27 днів;
- 15.06.2007 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 12.08.2008 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186,304,71 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.04.2011 по постанові Харківського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців та 18 днів;
- 25.10.2012 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, 21.02.2013 перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області засуджений до 2 років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2014 по ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2014 на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014;
- 06.03.2018 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 28.05.2019 по постанові Харківського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 по відбуттю строку покарання (зарахування строку з 24.11.2017 по 30.05.2018 із розрахунку 1/2);
- 27.12.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 26.03.2020 по вібуттю строку покарання;
- 13.01.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі (25.11.2020 міра запобіжного заходу на досудовому слідстві - арешт);
- 15.02.2021 Лозівським міським судом Харківської області за ст.185 ч.2,125 ч.2, 357 ч.3,70 ч.1,70 ч.4 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.05.2022. Строк відбуття покарання з 25.11.2020 по 25.05.2022;
- 08.12.2022 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 6 років позбавлення волі, вирок законної сили не набрав,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, -
встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 06.12.2022, близько 21-00 год., ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де разом розпивали алкогольні напої. Знаходячись у приміщенні кухні вищевказаного домоволодіння, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 , наніс два удари кулаком в область обличчя ОСОБА_9 , від яких останній впав на правий бік, на підлогу. Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс ОСОБА_9 не менше 10 ударів взутою ногою в область тулуба та голови, взяв стілець, що стояв поряд, та наніс ним не менше 2 ударів в область тулуба ОСОБА_9 .
Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла з множинними двобічними переломами ребер, які є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 помер.
07.12.2022 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001426, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

07.12.2022 о 11-20 год. ОСОБА_4 було затримано, в порядку ст.208 КК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України (протокол №40/86 затримання особи) та 08.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що не пам`ятає подій того дня, не заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запропонованого слідчим та прокурором, вислухавши думку захисника, яка з урахуванням позиції її підзахисного не заперечувала проти обрання підозрюваному визначеного запобіжного заходу, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням, що спричинило смерть потерпілого, а також той факт, що відносно ОСОБА_4 08.12.2022 Лозівським міськрайонним судом Харківської області винесено вирок за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, яким останнього засуджено до 6 років позбавлення волі, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001426, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001426 від 07.12.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою визначити до 04.02.2023.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та його захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10