Справа № 639/7826/21
Провадження №1-кп/639/139/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022 за №0000320, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 14.06.2021 приблизно о 14 год. 30 хвилин перебував на річці Лопань за адресою: м. Харків, вул. Скурідіна дача, 27, де відпочивав зі своїми знайомими.

Надалі до ОСОБА_5 підійшов раніше йому незнайомий ОСОБА_7 , який перебував на робочому місці, де зробив зауваження з приводу того, що купатися на огородженій території заборонено.

Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості із застосуванням фізичної сили.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_7 , та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи спричинити тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості останньому, проявляючи надмірну агресію, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область правої виличної кістки ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми лицьового черепу у вигляді перелому (багато уламкового) верхньої, передньої, латеральної, задньої стінок правого верхньо-щелепного синуса, з переходом лінії перелому на нижню стінку правої орбити, уламковий перелом вінечного відростка нижньої щелепи праворуч, перелом лобного відростка виличної кістки праворуч, перелом скулової дуги скроневої кістки праворуч.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лицьового черепу, яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.95 р. №6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №09-1024/21 від 29.07.2021 року.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, зібраними матеріалами справи. Вважала за необхідне призначити ОСОБА_5 найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (причина смерті: атеросклеротична хвороба серця).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував, що перебуваючи на греблі він, відмахнувшись долонею правої руки від потерпілого ОСОБА_7 завдав йому удар у голову, однак зробив це не навмисно, а тому що потерпілий, будучи фізично крупнішим за нього, схопив його правою рукою за горло, а ОСОБА_5 намагався лише вирватись. ОСОБА_5 не був обмежений в рухах, міг завдавати потерпілому більше ударів, однак не робив цього, оскільки не мав на меті завдавати потерпілому саме таких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_5 пояснив, що 14.06.2021 він з другом на річці біля греблі ловили рибу на іншій стороні від охорони. Було спекотно і він вирішив покупатися. Заліз у воду, а виліз на греблю, де до ОСОБА_5 підійшов охоронець (потерпілий ОСОБА_7 ) та почав нецензурно виражатися в його бік. ОСОБА_5 не зрозумів, що охоронець йому казав крім нецензурних висловів, оскільки на греблі дуже шумно. Після цього потерпілий підійшов ближче та схопив ОСОБА_5 правою рукою за шию. Потрепілий вищий за ОСОБА_5 на зріст та міцної статури. Від несподіванки та шоку ОСОБА_5 відмахнувся від потерпілого правою рукою, чим завдав йому удар в голову. ОСОБА_5 хотів лише відбитися від охоронця, а не спричинити йому тілесні ушкодження. Після цього потерпілий його одразу відпустив, ОСОБА_5 відскочив, а потерпілий почав ганятися за ним по греблі. ОСОБА_5 відбіг на берег до свого друга, не скривався. Пізніше приїхала поліція, його покликали, він не заперечував та підійшов і пояснив всю ситуацію.

На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що 14.06.2021 він зі своїм товаришем ОСОБА_8 та його кумом ловили рибу на річці біля АДРЕСА_2 , алкогольні напої не вживали. ОСОБА_5 вирішив зануритися в воду, а не зайти на греблю. Знаків, які б забороняли купатися на тій території він не бачив. Про те, що гребля - це закрита територія ОСОБА_5 не знав, забороняючих знаків не бачив. Там завжди купаються люди і він не бачив такого, щоб до них підходила охорона і забороняла купатися. Того дня там купалися багато людей, проте ОСОБА_7 підійшов саме до нього та почав щось казати. ОСОБА_5 чув тільки нецензурні вислови, тому що на греблі тече вода і дуже шумно. ОСОБА_7 був одягнутий в шорти та футболку, якісь розпізнавальні формені знаки на одязі потерпілого він не бачив. Усе трапилось буквально за хвилину, ОСОБА_5 був у шоці, що потерпілий взагалі підійшов до нього. Він не розумів чи то був охоронець, чи стороння людина. Коли ОСОБА_5 заліз на греблю до нього підійшов потерпілий, почав нецензурно лаятись і одразу схопив правою напівзігнутою рукою за шию. Зріст потерпілого був приблизно 2 метри, крупної статури. З потерпілим вони були обличчям до обличчя. Чи повертався потерпілий якимось боком до ОСОБА_5 - він не пам`ятає, через те, що був у шоковому стані. ОСОБА_5 один раз відмахнувся рукою і одразу відскочив від нього. Він ударив потерпілого не кулаком, а просто хлиснув по обличчю. Після цього потерпілий ганявся за ним по греблі, але він втік. Ознак тілесних ушкоджень, наявність крові на обличчі у потерпілого ОСОБА_5 не бачив.

На запитання прокурора чи були нанесені обвинуваченому будь-які тілесні ушкодження, ОСОБА_5 повідомив, що в нього болів кадик, проте за медичною допомогою він не звертався.

Також ОСОБА_5 повідомив, що у дитинстві займався кікбоксингом та бойовим самбо, якихось спортивних досягнень не мав, займався для себе.

На запитання захисника обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що на місці події були й інші люди. В той момент перебував у воді тільки обвинувачений, інші люди були на пляжі. Потерпілий коли підійшов до ОСОБА_5 будь-які посвідчення чи документи не показував, одразу почав нецензурно лаятись в його бік і ОСОБА_5 не розумів хто це та що він хоче. Чи перебував потерпілий у нетверезому стані йому не відомо, однак був не зовсім неадекватний. Коли обвинувачений спілкувався із колегами потерпілого, то вони казали, що потерпілий, після того як переніс коронавірусну хворобу став нервовим та на всіх лається. ОСОБА_5 не був обмежений в рухах і мав можливість продовжити нанесення тілесних ушкоджень, однак він цього не робив, оскільки не мав умислу наносити потерпілому тілесні ушкодження, а хотів просто відмахнутися від потерпілого. Через декілька днів після цього інциденту ОСОБА_5 приходив до потерпілого і пропонував йому відшкодувати витрати на лікування, однак ОСОБА_7 конкретної відповіді не надав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні звертав увагу на те, що ОСОБА_5 не заперечує факту завдання потерпілому удару рукою в голову, разом із цим зазначав на недоведеність вчинення кримінального правопорушення умисно, а саме того, що ОСОБА_5 бажав, щоб насали саме такі наслідки, і щоб потерпілий отримав саме таку травму. За таких обставин, захисник вважає за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ст. 128 КК України та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу. Проти задоволення цивільного позову заперечував, оскільки потерпілий помер до початку судового розгляду і в судовому засіданні цивільний позов не підтримав.

Під час судового розгляду було проведено допит свідків сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що працює на гребліоператором водозапірних споруд. 14.06.2021 приблизно о 8:00 год він разом з потерпілим ОСОБА_7 заступили на зміну. Приблизно о 14:30 год ОСОБА_7 вийшов на греблю подивитись рівень води, а повернувся з розбитим обличчям, сказав, що його там вдарили і треба натиснути «тривожну кнопку». Хвилин через 10 приїхала група швидкого реагування, викликали швидку медичну допомогу, яка оглянула ОСОБА_7 та забрала із собою до лікарні. ОСОБА_9 весь час перебував у сторожці, яка знаходиться приблизно в 80 метрах від греблі, і що відбувалось з ОСОБА_7 на греблі він не бачив.

На запитання прокурора ОСОБА_9 повідомив, що територія греблі є відкритою, там стоїть шлагбаум, а також таблички, де написано, що купатися і стрибати з греблі заборонено. Замість уніформи у них звичайні жилети (як у комунальників) без жодних написів. Того дня ОСОБА_7 був одягнутий у спортивні штани і помаранчеву жилетку на голе тіло, оскільки було дуже спекотно. З ОСОБА_7 він працював не довго. За характером ОСОБА_7 був нервовий, в нього були якісь проблеми в житті, він завжди був «на взводі», а напередодні переніс коронавірусну хворобу, що, можливо, також відобразилось на психіці. Що відбувалось на греблі він не бачив, так як заповняв у сторожці журнал. Через що у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стався конфлікт останній не розповідав, сказав лише що ОСОБА_5 його вдарив. ОСОБА_5 підходив до їх сторожки вже коли приїхала поліція.

На запитання захисника, ОСОБА_9 повідомив, що до їх посадових обов`язків не входить затримувати людей, які порушують правила поведінки на греблі, в конфлікти вони втручаються тільки коли люди самі до них звертаються, наприклад, з проханням викликати швидку допомогу. Службових посвідчень вони не мають, носять звичайні жилети помаранчевого кольору із світловідбивними елементами без жодних написів.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що він був головою комісії з розслідування даного нещасного випадку, який рішенням комісії від 03.08.2021 був визнаний пов`язаним з виробництвом, складений акт за формою Н-1П та зареєстрований у відповідному фонді.

14.06.2021 приблизно о 14:50 йому на мобільний телефон зателефонував начальник ділянки експлуатації гідротехнічних споруд та об`єктів водозниження ОСОБА_13 , який був безпосереднім начальником потерпілого ОСОБА_7 . Він повідомив, що за адресою Скурідіна дача 21, на об`єкті «Лопанська гребля» здійснено чи то напад, чи то завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Він як безпосередній керівник має обов`язок виїжджати на всі подібні випадки, що відбулися із співробітниками підприємства, де є підозра на погіршення здоров`я, а тим паче нещасні випадки. По приїзду він побачив автомобіль Державної служби охорони (з якою у підприємства укладений договір майна на всіх об`єктах водозниження, греблях міста Харкова), 2 чи 3 представника служби охорони та ОСОБА_9 . Потім йому показали ОСОБА_7 , у якого була асиметрія обличчя, це було помітно неозброєним оком, був набряк однієї сторони обличчя і синець під оком. На запитання ОСОБА_7 щодо його самопочуття та подій, що трапились, він зрозумів, що допит потерпілого не є можливим, тому що він знаходився у шоковому стані, тобто без втрати свідомості, але сплутаність мови та мислення була явна. Приблизно через 5-10 хвилин приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_7 завели в карету швидкої медичної допомоги і доставили у лікарню швидкої невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова.

Подій конфлікту на греблі між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також момент отримання тілесних ушкоджень останнім він не бачив, оскільки приїхав на місце події пізніше.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_5 та ОСОБА_12 біля греблі ловили рибу. Ближче до обіду почалась спека, ОСОБА_5 сказав, що піде покупатись, спустився по плитам до води, зі сторожки вийшов охоронець, тексту розмови не чув, бо був на великій відстані від них. ОСОБА_5 заліз на греблю і пішов в напрямку до потерпілого. Як тільки ОСОБА_5 перейшов калитку, потерпілий схопив його за горло та прижав до решітки. ОСОБА_11 бачив, що ОСОБА_5 замахнувся правою рукою, але моменту нанесення удару він не бачив, оскільки відволікся на вудочку, а коли знову почав дивитись на те, що відбувається, ОСОБА_5 вже вибіг до сторожки і стояв на холмі, а охоронець стояв на місці, нахилившись у позі ембріона. Потім приїхала швидка допомога та екіпаж поліції і почали все фіксувати. До них підійшли поліцейські, він на поліцейському показав як все це відбувалось.

На запитання прокурора ОСОБА_11 повідомив, що тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 він не бачив. ОСОБА_5 не скаржився з приводу тілесних ушкоджень, спричинених йому потерпілим. ОСОБА_11 також повідомив, що всіх охоронців на цій греблі він знає, саме цей охоронець сам по собі дуже нервовий та строгий. На греблі всім купатися заборонено, але в цей момент у воді був тільки ОСОБА_5 , потерпілий хотів прогнати його з води та при цьому показати свою фізичну перевагу, він значно більший за ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 біля греблі ловили рибу. ОСОБА_5 пішов купатися, а потім ОСОБА_11 йому сказав, що «б`ються». Поки голову підняв, побачив що ОСОБА_5 вже тікає від охоронця, а що саме трапилось, він не бачив. Це відбувалось далеченько, нічого чутно не було через те, що вода шумить. Більше подробиць ОСОБА_12 не пам`ятає, оскільки минуло вже багато часу.

Окрім часткового визнання самим обвинуваченим його вини у заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину доводиться дослідженими у судовому засіданні наступними доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 14.06.2021 начальнику ВП №1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківський області на невідому особу, яка побила його місці роботи;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2021, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній показав механізм та обставини, за яких 14.06.2021 він отримав тілесні ушкодження, а також пояснив, що того дня він перебував на своєму робочому місці за адресою: м. Харків, вул. Скурідіна дача, 27, що є територією КП «КВЗК». Близько 14:30 він перебував на вулиці та побачив чоловіка, який стрибав з моста у воду (гребля). Відповідно до інструкції плавати у воді заборонено, тому він підійшов до чоловіка та попросив його піти з території КП «КВЗК». Чоловік почав висказувати на його адресу претензії та не хотів уходити. Він пояснив йому, що той не може тут перебувати, а він є працівником КП «КВЗК». ОСОБА_7 здалося, що чоловік почав збиратись, тому він також почав рухатися назад з моста. В цей час, несподівано для ОСОБА_7 , коли він повернувся через ліве плече, чоловік наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя справа (скулова частина), при цьому чоловік знаходився від нього з правого боку. Від удару ОСОБА_7 відчув різкий біль та одночасно у нього з носа пішла кров. Після цього чоловік відійшов від нього, ОСОБА_7 підійшовши до нього, відштовхнув його з моста, після чого чоловік почав кричати голосно, щоб він його не бив. У ОСОБА_7 почала кружитись голова та він вирішив повернутись до свого службового приміщення, а чоловік пішов у інший бік до його друзів.

- висновками судово-медичної експертизи №09-1024/21 від 29.07.2021, відповідно до яких у ОСОБА_7 встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма лицьового черепу у вигляді перелому (багатоуламкового) верхньої, передньої, латеральної, задньої стінок правого верхньо-щелепного синуса, з переходом лінії перелому на нижню стінку правої орбити, уламковий перелом вінечного відростка нижньої щелепи праворуч, перелом лобного відростка виличної кістки праворуч, перелом скулової дуги скроневої кістки праворуч. Дана травма у своєї течії ускладнилась розвитком правобічного максилярного гемосинусита.

Формування даної травми відбулося від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-здавлення; та могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й була встановлена.

За ступенем тяжкості: встановлена у громадянина ОСОБА_7 закрита тупа травма лицьового черепу не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад трьох тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.95р. №6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Враховуючи покази ОСОБА_7 , викладені у наданих завірених копіях протоколу допиту потерпілого від 17.06.2021, протоколу допиту потерпілого від 08 липня 2021 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2021, невиключена можливість отримання встановленої у потерпілого травми лицьового черепу при заподіянні одного травматичного впливу кулаком в ділянку обличчя.

- даними протоколу огляду місця події від 18.09.2021, відповідно до якого безпосереднім оглядом місця події є ділянка місцевості, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Скурідіна дача, 27. Безпосереднім місцем огляду є бетонний майданчик, на якому з одного боку розташований металевий паркан із хвірткою синього кольору, яка на момент огляду знаходилась у відчиненому стані. З одного боку від хвіртки, на паркані мається табличка із надписом «Стій! Небезпечно для життя», з іншого боку - табличка із надписом «Стрибати з устоїв заборонено».

- даними довідки КП «Комплекс з експлуатації об`єктів водозниження і зливової каналізації» (далі - КП «КВЗК» ) № 352 від 07.07.2021, виданої ОСОБА_7 , 1958 р.н., у тому, що він з 01.08.2008 працює оператором водозапірних споруд 1 розряду дільниці гідротехнічних споруд, насосних станцій та об`єктів водозниження на КП «КВЗК» та відповідного графіку роботи ОСОБА_7 ;

- даними посадової інструкції оператора водозапірних споруд дільниці гідротехнічних споруд, насосних станцій та об`єктів водозниження на КП «КВЗК».

Крім цього, за клопотанням прокурора у судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_14 , який проводив судово-медичну експертизу №09-1024/21 від 29.07.2021. Результати та висновки цієї експертизи він підтримав у повному обсязі та повідомив, що під час проведення експертизи він проводив опитування потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній повідомив експерту, що 14.06.2021 на Лопанській греблі невідомий йому чоловік завдав удар кулаком в голову. Ці пояснення повністю узгоджуються з наданою експерту медичною документацією, даними слідчого експерименту від 08.07.2021 проведеного за участі ОСОБА_7 , та висновками експертизи, відповідно до якої ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження внаслідок травматичної дії тупих твердих предметів. Кисть руки зібрана в кулак відноситься до категорії «тупий твердий предмет».

Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження внаслідок того, що ОСОБА_5 «відмахнувся» від ОСОБА_7 долонею правої руки є неспроможною, оскільки для отримання «закритої тупої травми лицьового черепу у вигляді перелому (багатоуламкового) верхньої, передньої, латеральної, задньої стінок правого верхньо-щелепного синуса, з переходом лінії перелому на нижню стінку правої орбити, уламковий перелом вінечного відростка нижньої щелепи праворуч, перелом лобного відростка виличної кістки праворуч, перелом скулової дуги скроневої кістки праворуч» не достатньо лише сили м`язів передпліччя, що характерно для удару «на відмаш». У даному випадку безперечно мав місце прямий вектор сили удару з прикладанням ваги тіла, прямий ударно-травматичний вплив у ділянку перелому, що виключає можливість відмашки. Удар міг бути завдано як кулаком, так і основою долоні. Такі удари використовуються в різноманітних одноборствах.

Таким чином, оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні вищеперелічені докази, які узгоджуються між собою, суд визнає їх належними та допустимими для правової оцінки дій обвинуваченогоОСОБА_5 та визнання його винуватості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ст. 128 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення умисно, а саме того, що ОСОБА_5 бажав, щоб настали саме такі наслідки, і щоб потерпілий отримав саме таку травму, є безпідставними з огляду на таке.

Так, умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений із прямим або непрямим умислом (умисна форма вини), коли винний усвідомлює, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання. Відповідальність за вказаний злочин настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Натомість за ст. 128 КК України слід кваліфікувати дії винного, якщо він завдав необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження і при цьому передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість).

Розмежування вказаних складів злочину здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Установлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_5 , маючи певний досвід в одноборствах (кікбоксинг та бойове самбо) під час конфлікту на греблі з потерпілим ОСОБА_7 завдав останньому удар саме в життєво важливий орган голову, хоча не був обмежений своїми рухами у просторі та мав можливість завдати удар у тулуб, руку тощо. Крім цього, згідно з наданими у судовому засіданні поясненнями експерта ОСОБА_14 в даному випадку безперечно мав місце прямий вектор сили удару з прикладанням ваги тіла, прямий ударно-травматичний вплив у ділянку перелому, що виключає можливість відмашки.

При цьому щодо версії сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_7 , будучи вищим за ОСОБА_5 на зріст та значно міцнішої статури, «тримав правою рукою за горло» останнього, суд бере до уваги той факт, що згідно з наданими у судовому засіданні показаннями самого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 ушкоджень на тілі та, зокрема, шиї ОСОБА_5 не було, до лікарні він не звертався, на самопочуття не скаржився.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений, завдаючи такий удар потерпілому по голові, розраховував на можливі наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При чому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто ОСОБА_5 діяв з невизначеним і непрямим умислом. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини, на переконання суду, вказують на наявність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого саме ст. 122 КК України, що виключає можливість кваліфікації цього діяння за ознаками необережного заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, одружений, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, ураховуючи його вік та майновий стан, наявність постійного місця проживання, потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (причина смерті: атеросклеротична хвороба серця), думку сторін захисту та обвинувачення щодо виду та розміру покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі та про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 найсуворішого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також доводи захисника про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому суд вважає такі доводи безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

20.12.2021 потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з даними свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому провадження у справі за його позовом до ОСОБА_5 слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі, на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК Україниу зв`язку зі смертю позивача.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1