Провадження № 1-кс/344/5232/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі в режимі відео конференції

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання прокурора першого відділу управління процессуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 06.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1,

ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилався на те, що слідчими п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 06.03.2022 за ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється групою прокурорів Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора та Івано-Франківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Верховної Ради України від 06.03.2003 № 629-IV «Про обрання суддів» ОСОБА_4 безстроково призначено на посаду судді місцевого Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим. Постановою Верховної Ради України від 12.05.2011 № 3336-VI його обрано на посаду судді Київського апеляційного господарського суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.07.2019 № 1815/0/15-19

ОСОБА_4 переведено з посади судді Київського апеляційного господарського суду на посаду судді Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

За ст. 52 зазначеного Закону, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснює функцію представника влади та є службовою особою.

Будучи службовою особою, ОСОБА_4 вчинив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, за наступних обставин.

Так, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 постановлено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Декларацією про державний суверенітет України від 16.07.1990, на якій ґрунтується зазначений Акт, визначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V цієї Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Нормами ст. ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України.

У березні квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей, Автономної Республіки Крим розпочалася збройна агресія Російської Федерації з неоголошених і прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, спрямованої на зміну меж території України, насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

Надалі, 24.02.2022, збройна агресія Російської Федерації переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Зазначену обставину визнано в преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено воєнний стан.

Ознаки збройної агресії наведено у ст. ст. 1 5 Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй, членами якої є Україна та Російська Федерація, від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), зокрема: застосування збройної сили однією державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН; вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Під час збройної агресії підрозділи збройних сил та інші силові відомства Російської Федерації, а також створені, підпорядковані, керовані та фінансовані нею іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців здійснювали та здійснюють окупацію частини території України, невибіркові бомбардування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, масові вбивства цивільного населення, блокади морських та річкових портів України, шляхів судноплавства, напади на сухопутні, морські та повітряні підрозділи Сил оборони України, катування та вбивства військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань.

Таким чином, дії підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих нею іррегулярних незаконних збройний формувань, озброєних банд та груп найманців, мають усі ознаки збройної агресії.

Суддя ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, тривалий стаж роботи у галузі права, мав доступ до загальнодержавних засобів масової інформації, а тому не міг не розуміти протиправність збройної агресії Російської Федерації розпочатої у 2014 році, яка 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Гореничі, Бучанського р-ну Київської обл., після неспровокованого та повномасштабного збройного нападу Російської Федерації на Україну в особистому спілкуванні в період з 06.04.2022 до 12.04.2022 неодноразово заперечував факти збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, яка продовжилась у 2022 році, визнавав правомірною окупацію частини території України у Запорізькій та Херсонській областях.

Так, 06.04.2022 ОСОБА_4 у с. Гореничі Бучанського р-ну Київської обл., під час телефонної розмови, звертаючись до громадянина України ОСОБА_6 , визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України, висловлювався за продовження окупації цієї території та проти звільнення окупованих території Силами оборони України, говорячи таке: «Главное, чтобы они так обратно не вернулись, как у нас. Тогда тебе придется к нам домой, в Крым».

Діючи повторно, 09.04.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Гореничі Бучанського р-ну Київської обл., під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України, схвалював відомі йому плани Російської Федерації утворити на окупованій території Запорізької області, де проживав ОСОБА_6 , так званий «Кримсько-Херсонський» окупаційний округ, зокрема висловлюючи таке: «Так что, а у вас там, я смотрю, что какой-то будет Крымско-Херсонский административный округ? Хозяйственный округ, что-то вот такое», «я не знаю, как оно будет, но я думаю, что вашему региону все равно это нормально», «ваш регион жил за счет сельхозпродукции, которая отправлялась на Крым и Россию», «и сейчас, если вам откроют свободную эту, то это нормально будет».

Крім того, діючи повторно, 11.04.2022 ОСОБА_4 перебуваючи в с. Гореничі Бучанського р-ну Київської обл. під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території у смт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією цієї частини України, називаючи її Росією: «Нет ну я понимаю, что у вас там в России все в первую очередь».

Діючи повторно, 12.04.2022 знаходячись у с. Гореничі Бучанського району Київської області під час телефонної розмови з громадянином України ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території смт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., визнавав правомірною тимчасову окупацію Російською Федерацією цієї частини України, називаючи її Росією: «Ну, у вас в России тепле, конечно». Висловлював бажання, щоб такої території ставало більше, а її кордони були ближчими до місця проживання ОСОБА_4 , тобто до Київської області. Так, ОСОБА_4 спілкуючись із ОСОБА_6 , визнавав правомірним встановлення представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації пунктів пропуску між тимчасово окупованою частиною території України та її неокупованою частиною, а також закликав до подальшої окупації території України: «Пункты пропуска ставьте, а еще лучше поближе, поближе».

При цьому, ОСОБА_4 нехтуючи складеною ним присягою судді Українському народові, нівелюючи героїчне протистояння Українського народу державі агресору, а саме Російської Федерації, вчинив підбурювання до колабораційної діяльності, тобто до добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за таких обставин.

У березні квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей, Автономної Республіки Крим розпочалася збройна агресія Російської Федерації з неоголошених і прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, спрямованої на зміну меж території України, насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

Надалі, 24.02.2022, збройна агресія Російської Федерації переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Зазначену обставину визнано в преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено воєнний стан.

Під час збройної агресії підрозділи збройних сил та інші силові відомства Російської Федерації, а також створені, підпорядковані, керовані та фінансовані нею іррегулярні, незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, здійснювали та здійснюють окупацію частини території України, невибіркові бомбардування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, масові вбивства цивільного населення, блокаду морських та річкових портів України, а також шляхів судноплавства, напади на сухопутні, морські та повітряні підрозділи Сил оборони України, катування та вбивства військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань.

Саме у такий спосіб, у березні 2022 року, силовими відомствами Російської Федерації захоплено частину території Запорізької області, де створено самопроголошені органи, які узурпували виконання владних та правоохоронних функцій, у тому числі, так звану «полицию».

Суддя ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, на підставі ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набув повноважень судді склавши присягу Українському народові, має тривалий стаж роботи у галузі права, мав доступ до загальнодержавних засобів масової інформації, а тому не міг не розуміти протиправність повномасштабного збройного вторгнення Російською Федерацією на суверенну територію України.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , знаходячись у с. Гореничі Бучанського р-ну Київської обл., після неспровокованого та повномасштабного збройного нападу Російської Федерації на Україну, в особистому спілкуванні, з метою підбурювання до колабораційної діяльності закликав та спонукав громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території в смт Мирне Мелітопольського р-н Запорізької обл., до добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території з метою встановлення і зміцнення окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території України та виконання ним функцій представника окупаційної влади Російської Федерації з метою недопущення контролю української влади на території Запорізької області.

Діючи умисно, з мотивів негативного ставлення до Українського народу, Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів України, які протидіють збройній агресії Російської Федерації, ОСОБА_4 , 05.04.2022, перебуваючи на території с. Гореничі Бучанського р-ну Київської обл, в телефонній розмові звертаючись до громадянина України ОСОБА_6 , висловлював останньому власне вкрай негативне ставленням до держави України, занепокоєння подальшим визволенням Збройними Силами України тимчасово окупованої території Запорізької області, та водночас закликав і спонукав ОСОБА_6 зайняти посаду в так званій «милиции» на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Так, під час вказаної розмови з ОСОБА_6 , який перебував на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, ОСОБА_4 підбурював останнього зайняти посаду в так званій «милиции» на тимчасово окупованій території Запорізької області: «хайль Гитлер, а ты что в милицию не идешь там на работу», «а че? Там собирают всех», «а, я думал, ты уже там начальником милиции устроился, там кадровое голодание», «да, ты с опытом работы, надо делать карьеру, главное чтоб они так обратно не вернулись как у нас».

14.09.2022 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який народився у м. Судаку, АР Крим, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаними фактами повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених, ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами за результатами проведення НСРД від 14.04.2022 № 60/5/1/2-525т (розсекречено), від 03.03.2022 № 60/5/1/653т (розсекречено), від 03.05.2020 № 60/5/1/2-654т (розсекречено), від 06.05.2022 № 60/5/1/2-655т (розсекречено); висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 11.08.2022 №261/1, проведеної ІСТЕ СБ України; висновком судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/109-22/10877-ВЗ від 02.11.2022, проведеної Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за якими передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років та позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років відповідно.

14.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

06.10.2022 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2022 та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі - 1210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків.

07.11.2022 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено трьох місяців, тобто до 14.12.2022.

10.11.2022 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області дію покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 14.12.2022.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 було встановлено наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Заявленні при поданні клопотання про обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати. А саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З протоколу за результатами проведення НС(Р)Д від 10.06.2022

№ 60/5/1/2-957т (розсекречено) вбачається, що ОСОБА_4 стало відомо про факт проведення стосовно нього негласних слідчих розшукових дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж та намірів сторони обвинувачення провести відповідні обшуки. Більше того у вказаному протоколі зафіксовано обізнаність ОСОБА_4 з методами проведення НС(Р)Д та його намагання перешкоджати кримінальному провадженню шляхом зміни номерів телефонів та терміналів мобільного зв`язку.

Таким чином, дії ОСОБА_4 під час та після вчинення інкримінованих кримінальних правопорушення свідчать про те, що останній раніше вже вчиняв конкретні спроби щодо перешкоджання кримінальному провадженню, а тому є всі підстави вважати, що його подальша процесуальна поведінка може негативно вплинути на всебічне та повне розслідування, а покладені на ОСОБА_4 процесуальні обов`язки підозрюваного можуть ним не виконуватись.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, є необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу застави в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в режимі відео конференції в судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити. Стосовно зняття засобу електронного контролю зазначає, що від підозрюваного та захисника до слідчого чи прокурора у даному кримінальному провадженню не надходило жодних клопотань, а тому вважає, що підстав для скасування даного обов`язку немає.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в режимі відео конференції в судовому засіданні зазначив, що підозра, ризики прокурором не доведені, обставин, які перешкоджали закінчити проведення досудового розслідування немає. На даний час в умовах воєнного часу та постійної відсутності електропостачання засіб електронного контролю не завжди можливо зарядити, а тому використання даного пристрою є недоцільним. Просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання, або задовольнити частково та не покладати обов`язок щодо носіння засобу електронного контролю.

Підозрюваний ОСОБА_4 в режимі відео конференції в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Із матеріалів клопотання встановлено, що слідчими п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 06.03.2022 за ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється групою прокурорів Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора та Івано-Франківської обласної прокуратури (а.с.1-2).

14.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами за результатами проведення НСРД від 14.04.2022 № 60/5/1/2-525т (розсекречено), від 03.03.2022 № 60/5/1/653т (розсекречено), від 03.05.2020 № 60/5/1/2-654т (розсекречено), від 06.05.2022 № 60/5/1/2-655т (розсекречено); висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 11.08.2022 №261/1, проведеної ІСТЕ СБ України; висновком судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/109-22/10877-ВЗ від 02.11.2022, проведеної Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за якими передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років та позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років відповідно.

06.10.2022 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2022 та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі - 1210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків.

07.11.2022 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено трьох місяців, тобто до 14.12.2022.

10.11.2022 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області дію покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 14.12.2022.

09.12.2022 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до 14.02.2023 р.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів доданих до клопотання, на даній стадії розслідування, є достатньою для того щоб прийти до висновку про обґрунтованість підозри.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного правопорушення.

Така позиція випливає також із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Прокуром у даному кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Таким чином дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

З огляду на встановлені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, строк досудового розслідування продовжено до 14.02.2023 р., та на даний час досудове слідство триває, вважаю за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від від 10.11.2022 у справі № 344/14080/22, в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.02.2023 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177, ч. 6, 7 ст. 194, ст. 219, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді покладених обов`язків ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.11.2022 у справі № 344/14080/22, на підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, та покласти на підозрюваного до 09.02.2023 р. наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні. Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.12.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_7