Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002439 від 20.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся з клопотанням прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002439, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002439, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 20.11.2022, приблизно о 08 год 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 4, зупинено автомобіль Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , під час огляду якого було виявлено 2 магазини з боєприпасами, а саме патронами у кількості 40 штук. Керував даним автомобілем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 20.11.2022, в період часу з 11 год. 17 хв. по 11 год. 33 хв., на підставі постанови слідчого про проведення невідкладної слідчої дії, проведено невідкладну слідчу дію обшук транспортного засобу Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та в подальшому вилучено: 40 предметів схожих на патрони, два предмети схожих на магазини, автомобіль Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до автомобіля.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даний автомобіль Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .

Органу досудового розслідування вважає, що автомобіль Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та могли зберегти на собі його сліди. Окрім цього, вказаний автомобіль надасть можливість стороні обвинувачення довести факти незаконної діяльності ОСОБА_4 та інших осіб, причетних до вказаного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених в ньому, просив його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та зазначили, що воно є необґрунтованим, а вказане прокурором майно, на яке він просить накласти арешт, немає ознак речового доказу у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не здобуте у результаті його вчинення та не може містити на собі його сліди.

Вивчивши клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження на його обґрунтування, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002439, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

20.11.2022, в період часу з 11 год. 17 хв. по 11 год. 33 хв., на підставі постанови слідчого про проведення невідкладної слідчої дії, проведено невідкладну слідчу дію обшук транспортного засобу Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та в подальшому вилучено: 40 предметів схожих на патрони, два предмети схожих на магазини, автомобіль Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до автомобіля.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з наданими матеріалами у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.

Крім того, прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Постанова слідчого від 21 листопада 2022 року про визнання вилученого автомобіля Subaru Forester сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього речовим доказом, на переконання слідчого судді є невмотивованою та з неї не зрозуміло мотиви прийняття такого рішення.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя також виходить із того, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не надано недостатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002439 від 20.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 ОСОБА_8