Справа № 274/5354/22
Провадження №1-кп/0274/679/22
Ухвала
24.10.2022 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що в провадженні суду перебуває вказане вище кримінальне провадження. Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою Корольовського районного суду від 25.08.2022 продовжено до 25.10.2022.
На даний час ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме: останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. У зв`язку з чим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів.
Потерпілий та його представник ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора в повному обсязі та просили задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання та продовження йому запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 в засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки воно є необгрунтованим, жоден ризик не підтверджений. Під час затримання ОСОБА_7 перебував дома з родиною, наміру переховуватись у нього не було. Просив обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Інші учасники судового провадження також заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Представник потерпілого та потерпілий підтримали клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання, зазначивши, що ОСОБА_10 має процесуальний статус обвинуваченого, а тому вже має на собі тягар обов`язків, визначених КПК України, які виконує та жодним чином не порушує. Вважає, клопотання прокурора є формальними, спираючись лише на формальний перелік ризиків, а тому клопотання є безпідставним.
Захисник ОСОБА_9 підтримав думку захисника ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.
Інші учасники судового провадження також заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Частинами 1, 2, 3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
На сьогоднішній день суду не надано доказів того, що перестали існувати ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО за станом його здоров`я суду також надано не було.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Отже, з наведених підстав, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене та те, що встановлені судом обставини при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, беручи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченому ОСОБА_10 , суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_10 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.08.2022 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 24.10.2022, як зазначено в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання на строк до 12 років позбавлення волі. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Крім того, суд зазначає, що термін ухвали, згідно якої до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, спливає найближчим часом, але розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, підготовче засідання не закінчено.
Враховуючи, що на теперішній час, встановлені судом ризики не змінилися, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження терміну дії покладених на ОСОБА_10 обов`язків, які передбачені ч.5 ст. 194 КПК України ще на два місяці.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178,179,193,194,331 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме по 22 грудня 2022 (включно).
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також покладених на нього обов`язків, а саме:
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом на визначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Житомирської обласної прокуратури.
Строк дії даної ухвали встановити до 22.12.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.
Повний текст ухвали проголошено 27.10.2022 о 16.00 год.
Суддя ОСОБА_1