Справа № 477/900/18
Провадження № 1-кп/477/35/22
УХВАЛА

21 листопада 2022 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000904, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає: АДРЕСА_2 , судимого 30 серпня 2017 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого: 30 серпня 2017 Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2022 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Засудженим призначено покарання: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 185 КК України та із застосуванням статті 71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді шести років позбавлення волі; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 185 КК України, та із застосуванням статті 71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді шести років позбавлення волі;

За результатами судового розгляду, в ході якого було досліджено докази на підтвердження винуватості, зібрані під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_23 , суд дійшов висновку про необхідність винесення у вказаній справі ухвали, яка не вирішує справу по суті, однак звертає увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування в силу наступних обставин.

Під час розгляду справи в судовому засіданні судом було виявлено ряд порушень норм КПК України під час проведення досудового розслідування у цій справі.

Так, на думку суду, слідчий поставився до виконання своїх обов`язків недбало, оскільки проводячи досудове розслідування у багатоепізодному кримінальному правопорушенні за фактом вчинення крадіжок майна громадян, обмежився лише оглядом місця події та відібранням заяв у громадян щодо викрадення їхнього майна по кожному епізоду. При цьому під час огляду місця події не проводилось вилучення речей, на яких були наявні сліди злочину та на що вказували потерпілі під час допиту в ході судового розгляду. Не було вжито заходів щодо виявлення можливих свідків вчинення кримінальних правопорушень.

Під час вилучення викраденого майна у обвинувачених не було дотримано вимог КПК України щодо фіксації такого вилучення. Слідчий обмежився лише заявами обвинувачених щодо добровільної видачі такого майна. При цьому, фіксація обставин написання таких заяв не проводилась, що в подальшому стало підставою для визнання цих заяв недопустимими доказами, оскільки обвинувачені вказували, що ці заяви були написані під примусом, а жодного майна у них не вилучалось та ними не передавалось органу досудового розслідування.

Також в якості доказу вчинення крадіжки слідчим було надано заяви обвинувачених про з`явлення із зізнанням. Певно на думку слідчого написані обвинуваченими заяви про з`явлення зі зізнанням є достатнім доказом вчинення злочину, хоча відповідно до норм чинного КПК України взагалі не є доказом вчинення злочину. Заяви про з`явлення зі зізнанням також були визнані недопустимими доказами із зазначених вище підстав.

Крім цього, в матеріалах кримінальної справи відсутні протоколи впізнання потерпілими належного їм майна, яке було вилучене у обвинувачених та в подальшому було передане потерпілим.

Також потерпілий ОСОБА_17 вказував на обвинувачених як на осіб, які вчинили крадіжку та один з них був затриманий на місці вчинення злочину. Проте, в матеріалах кримінальної справи відсутні протоколи впізнання цих осіб.

Викладені факти не можуть залишитися поза увагою суду, а тому суд змушений відреагувати на порушення закону цією ухвалою.

Згідно з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа № 686/9636/18 від 14.06.2021 року) обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Натомість чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Проте, системний аналіз положень ч. 1 ст. 3, ст.ст. 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК України дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

З огляду на вищезазначене, суд звертає увагу щодо необхідності надання правової оцінки діям старшого слідчого СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000904, по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і вважає за необхідне винести ухвалу, яку спрямувати начальнику ГУНП в Миколаївській області для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Керуючись ч. 1 ст. 3, ст.ст. 91, 110, 369, 371, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Обставини, викладені в ухвалі, довести до відома начальника ГУНП в Миколаївській області та керівника Миколаївської окружної прокуратори.

Спрямувати ухвалу для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Про вжиті заходи повідомити Жовтневий районний суд Миколаївської області в найкоротший термін.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_24 ОСОБА_25