Дата документу 06.02.2023 Справа № 317/3326/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/3326/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/132/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2023 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

користувача майна ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2022 року, якою частково задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №000624, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вказане в ньому.

Під час досудового розслідування встановлено, що 25 грудня 2022 року працівниками поліції під час несення служби на блок посту № НОМЕР_1 , розташованому поблизу АДРЕСА_1 був зупинений автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив 30 штук мішків із колодами деревини породи «Акація» без відповідних документів.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю проведення слідчих дій, на підставі ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, 25 грудня 2022 року старшим слідчим СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_9 був проведений огляд місця події, а саме ділянки, яка розташована поряд з блокпостом № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події тимчасово вилучено майно, зокрема: накладну № 131 від 24 грудня 2022 року, автомобіль марки «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , водієм та користувачем якого є ОСОБА_7 , 30 штук мішків із деревиною породи «Акація», користувачем яких є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого вилучене майно визнане речовим доказом.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що накладна № 131 від 24 грудня 2022 року, автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , водієм та користувачем якого є ОСОБА_7 , є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст. 246 КК України та 30 штук мішків із деревиною породи «Акація» є предметом вчинення злочину, передбаченого ст. 246 КК України, містять на собі сліди кримінального правопорушення, тому згідно ч. 2 ст. 167 КПК України можуть бути тимчасово вилученими та згідно ст. 170 КПК України з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження підлягають арешту з метою збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання частково, слідчий суддя зазначив, що вилучена деревина може бути доказом вчинення кримінального правопорушення та може містити на собі його сліди, має значення речового доказу, проте, клопотання в частині накладення арешту на автомобіль не містить переконливих доказів, що це майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню, як і накладення арешту на накладну, оскільки органом досудового розслідування не наведено аргументів щодо арешту вказаної накладної в межах даного кримінального провадження за ч. 1 ст. 246 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки вона прийнята у результаті неповноти судового розгляду та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що на теперішній час автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 та накладна від 24 грудня 2022 року №131 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Зазначає, що перевезення незаконно зрубаних дерев, на які слідчим суддею накладено арешт, відбувалось з використанням транспортного засобу «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 та накладної від 24 грудня 2022 року №131.

Крім того вказує, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження власником транспортного засобу «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 або іншими особами не надано жодних підтверджуючих документів законності набуття права власності на зрубані дерева.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту в повному обсязі та накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 25 грудня 2022 року майно, яке вказане в клопотанні слідчого.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та вказав, що автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, а також за рахунок реалізації автомобіля може бути відшкодовано шкоду.

Користувач майна ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та користувача майна, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на 30 мішків із деревиною породи «Акація», слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що відділом поліції №6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 25 грудня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 8).

Із фабули витягу з ЄРДР за №0000624 вбачається, що 25 грудня 2022 року працівниками поліції під час несення служби на блок посту № НОМЕР_1 , розташованому поблизу с. Бабурка, Запорізького району, Запорізької області був зупинений автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив 30 штук мішків із колодами деревини породи «Акація», без відповідних документів.

З протоколу огляду місця події від 25 грудня 2022 року вбачається, що з місця події було виявлено та вилучено накладну №131 від 24 грудня 2022 року; 30 мішків з дровами породи «Акація»; автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 15-20).

Із письмових пояснень ОСОБА_7 від 25 грудня 2022 року випливає, що приблизно в 20-х числах жовтня 2022 року на одному із сайтів «Делла» він знайшов оголошення щодо найму працівників для перевезення деревини. Зателефонувавши за оголошенням, він домовився з чоловіком, який представився ОСОБА_12 про перевезення деревини у порубленому стані. 23 грудня 2022 року йому зателефонував ОСОБА_12 та вони домовились про перевезення вантажу, а саме, дров з с. Новосолоне, Вільнянського району до АДРЕСА_3 . 24 грудня 2022 року він поїхав до с. Новосолоне, Вільнянського району, де його завантажили 30 мішками деревиною у порубленому вигляді та надали накладну № 131 від 24 грудня 2022 року. 25 грудня 2022 року, проїжджаючи блок-пост в с. Бабурка його зупинили працівники поліції (а.с. 23-24).

Постановою старшого слідчого відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 25 грудня 2022 року, вказане в клопотанні майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с. 7).

Так, як випливає із вищезазначеного, на даний час триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України є в тому числі дерева у лісах, а також у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах України.

При цьому, об`єктивна сторона злочину полягає в незаконній порубці лісу.

Отже, фабула вказаного витягу та диспозиція статті 246 КК України свідчить про те, що предметом у вказаному кримінальному провадженні може бути деревина породи «Акація», яка була вилучена під час огляду місця події.

Відтак, автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 не є предметом у даному кримінальному провадженні.

Щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, то слід вказати наступне.

Так, знаряддя вчинення злочину - це саме ті предмети, які безпосередньо використовуються виконавцем злочину для вчинення дій, що утворюють склад закінченого злочину.

Із доданих до матеріалів кримінального провадження вбачається, що наразі встановлюється обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України і на даний час доказів того, що вилучена деревина породи «Акація» є незаконно вирубленою немає, у зв`язку із чим стверджувати той факт, що автомобіль, на якому перевозилась така деревина, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на думку апеляційного суду є тільки припущенням.

Крім того, посилання прокурора у судовому засіданні апеляційного суду на таку підставу накладення арешту на автомобіль, як його реалізація в подальшому для відшкодування шкоди є на даний час безпідставними, оскільки у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльність) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Разом, з тим, як випливає із матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням не встановлено коло осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, на цей час жодна особа статусу підозрюваного чи обвинуваченого не має, що також вказує на те, що підстави накладення арешту на автомобіль відсутні.

Разом з тим ані в своєму клопотанні слідчий, ані в апеляційній скарзі прокурор, не вказують про розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення або про заявлений цивільний позов тощо.

Також слід зазначити, що накладення арешту, тобто обмеження прав власника користуватися транспортним засобом, у даному випадку не відповідає меті і завданням забезпечення кримінального провадження і не є співрозмірним обмеженню права власності.

З приводу накладення арешту на накладну № 131 від 24 грудня 2022 року, то колегія суддів також вважає, що слідчий суддя вірно встановив відсутність підстав для накладення арешту на таке майно, оскільки із клопотання слідчого взагалі не вбачається підстав для його накладення.

При цьому, посилання слідчого в клопотанні такої загальної підстави для накладення арешту на накладну як на знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України є неспроможним, оскільки такий документ не може бути знаряддям злочину, диспозиція якого є незаконна порубка дерев, їх перевезення, зберігання та збут.

Таким чином, враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, судова колегія приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на накладну №131 від 24 грудня 2022 року та автомобіль «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя обґрунтовано частково задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на деревину, яка вказана в клопотанні, а тому доводи апеляційної скарги прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2022 року, якою частково задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №000624, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4