Справа № 141/546/22
провадження №1-кп/136/2/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000559 від 16.10.2022, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.10.2022 близько 15 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «JАС НFС1020К», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом на земельній ділянці поблизу буд. АДРЕСА_2 , в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, не переконався у безпечності цього маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився позаду автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 від отриманих травм загинув під час госпіталізації до лікарні. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09.11.2022 №752 у ОСОБА_6 виявлено: закриту травму грудної клітки та живота (поширені крововиливи в м`яких тканинах тулуба, множинні переломи ребер зліва та справа з ушкодженнями пристінкової плеври та легень, двобічний гемоторакс, розчавлення селезінки та хвостової частини підшлункової залози, розрив обох нирок, крововиливи в заочеревному просторі), а також садна на ногах. Всі тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, незадовго до настання смерті, можливо 16.10.2022 за обставин дорожньо-транспортної пригоди. Закрита травма грудей та живота, виявлена при експертизі трупа ОСОБА_6 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_6 настала від закритої травми грудної клітки та живота, яка викликала гостру масивну крововтрату. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 01.11.2022 № СЕ-19/102-22/15988-ІТ в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «JАС НFС1020К», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору, регламентувались вимогами п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору, можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на пішохода) у водія ОСОБА_4 полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР України. В заданій дорожній обстановці, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Таким чином, ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими: п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.9 - «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_6 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, що підтвердив у судовому засіданні, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому. Суду пояснив, що 16.10.2022 після обіду він на свєму автомобілі «JАС НFС1020К», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на підставі генеральної довіреності знаходився на городі загиблого ОСОБА_6 по вул. Незалежності, 14 с. Очитків. Там він на прохання сестри ОСОБА_6 перевозив гарбузи до місця проживання останньої. При збиранні гарбузів автомобіль застряг. Двоє родичів ОСОБА_6 стали по обидві сторони автомобіля, в передній частині кузова, та стали штовхати автомобіль назад. Він в цей час перебував в кабіні автомобіля та керував ним. Де в цей час знаходився загиблий ОСОБА_6 він не бачив. Коли автомобіль зрушив з місця заднім ходом виявилося, що ОСОБА_6 потрапив під автомобіль ззаду та був придушений запасним колесом, яке було закріплене внизу під рамою в задній частині автомобіля. Він витягнув постраждалого з-під автомобіля та виклика швидку допомогу. Через 12-15 хвилин прибули медики та забрали ОСОБА_6 до лікарні, дорогою куди він помер. Розуміє, що не в повному обсязі дотримувався правил дорожнього руху, що стало причиною вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся. Просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, адже він є особою похилого віку, доглядає та опікується своїм братом, з яким спільно проживає. Брат є інвалідом 1 групи та сам не може себе обходити. Тому автомобіль є життєво необхідний для можливості отримувати медичну допомогу як ним самим так і його братом, можливості вирішувати побутові справи та отримувади додатковий заробіток, враховуючи, що їх пенсій вистачає лише на оплату комунальних платежів.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що 16.10.2022 він знаходився вдома у м.Вінниці. Після обіду на телефон подзвонила його рідна тітка та стурбованим голосом повідомила, що щось сталося з його батьком на городі та що його повезли до лікарні. В подальшому йому стало відомо, що батько помер. Про обставини його смерті він дізнався зі слів очевидців та співробітників поліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, цивільний позов заявляти не буде та просить суд суворо ОСОБА_4 не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутність сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України та ухвалив дослідити докази, обмежившись показами обвинуваченого та потерпілого, а також письмовими доказами, що характеризують його особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, є особою похилого віку, пенсіонером, розлучений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає що достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 буде покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом із тим, враховуючи щире каяття обвинуваченого, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, відсутність претензій до нього з боку потерпілого, особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, пенсіонером, вперше притягається до кримінальної відповідальності та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.

Крім того, суд з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, пенсіонером, доглядає та опікується своїм братом ОСОБА_7 , який є інвалідом 1 групи та сам не може себе обходити, а наявність можливості користуватися автомобілем є життєвою необхідністю для можливості отримувати медичну допомогу, вирішувати побутові справи, як самим обвинуваченим так і його братом та отримувати додотковий заробіток в умовах скрутного матеріального станивища, суд приходить до висновку про недоцільність за таких обставин застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11-12, 50-51, 63, 65-67, 75-76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 394-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1, 2, ч.1 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 1699,02 (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 02 коп.

Речові докази по справі: автомобіль «JАС НFС1020К», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 за належністю, як законному володільцю, скасувавши арешт, накладений на зазначене мейно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2022.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1