Справа № 539/2820/22
Провадження № 1-кп/539/303/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лубни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000610 від 19 вересня 2022 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тростянець Сумської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, не одруженому, не працюючому, не інваліду, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч.3 ст.357 КК України

встановив:
У лютому 2020 року, точного часу та дати в ході судового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 познайомився із ОСОБА_6 , якого до місця проживання ОСОБА_5 запросив батько останнього ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_5 ОСОБА_7 помер. В подальшому, ОСОБА_5 , знаючи, що ОСОБА_6 не має стабільної роботи, є особою без постійного доходу, не підтримує відносини із рідними, має слабку волю та характер, застосовуючи психологічний тиск, під приводом надання оплачуваної роботи, використовуючи уразливий стан потерпілого, завербував ОСОБА_6 , якого раніше розмістив та утримував у кімнаті будинку за адресою свого місця проживання, та шляхом контролю дій потерпілого, обмеження його фізичних контактів, контролю його спілкування, пригнітивши волю останнього до опору, не давав ОСОБА_6 можливості повернутися додому, та змушував його виконувати роботу у вигляді заготівлі горіхів, які в подальшому реалізовував, за що отримував грошові кошти.

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вербуванні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, уразливого стану потерпілого, ОСОБА_5 обвинувачується в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України.

Крім того, у лютому 2020 року (точного часу та дати в ході судового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , розмістив ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_5 незаконно заволодів паспортом громадянина України, що належить ОСОБА_6 та в подальшому зберігав вказаний паспорт при собі, позбавивши ОСОБА_6 права користуватися ним. 22.09.2022 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 добровільно видав паспорт громадянина України, що виданий на ім`я ОСОБА_6 , який ОСОБА_8 зберігав у власній сумці, проти волі ОСОБА_6 .

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному заволодінні паспортом, ОСОБА_5 обвинувачується в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

13 жовтня 2022 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним, який наразі має статус обвинуваченого ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, з якої вбачається, що обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч.3 ст.357 КК України, при вищевикладених обставинах.

Сторони узгодили покарання та погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, а також на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнити з випробуванням на строк, який буде визначений судом, з покладенням обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену з обвинуваченим угоду щодо визнання винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч.3 ст.357 КК України просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені та зрозумілі, вину у вчинені кримінальних правопорушень при вищевикладених обставинах беззаперечно визнає.

Захисник просить затвердити укладену угоду та призначити мінімальний строк випробування.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши думку учасників процесу, вирішуючи питання про затвердження угоди суд, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 149, ч.3 ст. 357 КК України, які згідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком.

Прокурор при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахував характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидкого судового провадження.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідок обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриття кримінальних правопорушень.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, а тому угоду слід затвердити та призначити узгоджену сторонами міру покарання, що відповідає обставинам та характеру, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого.

Обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого суд вважає за необхідне залишити без змін.

Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів має бути вирішена за правилами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду від 13 жовтня 2022 року укладену між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 149, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 - домашній арешт, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази по справі, а саме паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , який передано до камери речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченого та прокурору.

Суддя ОСОБА_1