В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012900 від 18 вересня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Кушниця, Іршавського р-ну, Закарпатської обл., українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого на посаді машинисту крану в ТОВ «Металобаза «У.С.П.З.», одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22 квітня 1998 року вироком Роменського районного суду Сумської області за ч.1 ст.2153 КК України 1960 року до 1 року виправних робіт з відрахуванням 15% заробітної плати;

- 22 вересня 1998 року вироком Роменського районного суду Сумської області за ч.3 ст.141, 44, 43 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, звільнений 05 вересня 2000 року з Шостинської виправної колонії Сумської області (№66) по відбуттю строку покарання;

- 05 липня 2001 року вироком Талалаєвського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 2 років позбавленням волі з конфіскацією майна, звільнений 17 квітня 2003 року з Темнівської виправної колонії Харківської області (№100) умовно-достроково з невідбутим строком покарання 5 місяців 4 дні;

- 22 червня 2005 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч.3 ст.ст. 289, 69 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 28 липня 2010 року з Машевської виправної колонії Полтавської області (№9) умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 6 місяців 29 днів;

- 25 жовтня 2012 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.1 ст.187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20 липня 2015 року з Райківської виправної колонії Житомирської області (№73) умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 25 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2017 року близько 20 години ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_3, де зустрівся з раніше знайомим йому товаришем ОСОБА_12 , який на той час мав прізвище ОСОБА_13 , та ОСОБА_9 , з метою вирішення питання про поїздку за межі міста Києва. Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт.

Після владнання словесного конфлікту, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 направились за місцем проживання останнього, а саме: АДРЕСА_3 . У свою чергу, ОСОБА_6 направився до себе додому за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Перебуваючи за місцем свого проживання, ОСОБА_6 узяв кухонний ніж, зателефонував ОСОБА_12 , виражаючи у ході розмови погрози у бік останнього, вимагав зустрічі з ним та ОСОБА_9 для остаточного вирішення конфлікту. Після чого, ОСОБА_6 направився у двір будинку АДРЕСА_3 .

Цього ж дня близько 22 години 20 хвилин ОСОБА_6 зустрівся у дворі будинку АДРЕСА_3 з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , між якими знову розпочалась словесна суперечка, яка переросла у конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

У ході конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , ОСОБА_6 кухонним ножом умисно наніс ОСОБА_9 один удар в область черева. Після чого, ОСОБА_6 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, викинув ніж та повернувся на місце вчинення кримінального правопорушення і чекав приїзду працівників поліції.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 1507/Е від 02 листопада 2017 року: « ОСОБА_9 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечні для життя».

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаявся та показав, що він вирішив відвідати село, де проживає його мати, тому домовився зі своїм сусідом та товаришем ОСОБА_14 , що той на автомобілі звозить його у село. Він ОСОБА_12 пообіцяв, що заправить його автомобіль. У день коли вони мали їхати у село, присутність потерпілого зламала усі його плани. Неподалік будинку він зустрів ОСОБА_12 з ОСОБА_9 , це його обурило, оскільки товариш пообіцяв, але не виконує обіцянку. Спочатку ОСОБА_12 сказав, що він відправить ОСОБА_9 , а потім вони в обід поїдуть. Він намагався з`ясувати з ОСОБА_12 чому він рушить їх плани, але вийшов тільки конфлікт. Він вважав, що саме через поради та втручання у розмову ОСОБА_9 , ОСОБА_12 порушив домовленості і образив цим його, як товариша. Він пішов додому та згодом знову зателефонував ОСОБА_12 , який повідомив, що він ще занятий, коли відправить ОСОБА_9 , тоді вони поїдуть. Він бачив, що хлопці пішли до магазину, він також пішов до магазину, де побачив, що хлопці вдвох вживають пиво. Він розсердився, що ОСОБА_9 ще не поїхав та заважає їм. Він зрозумів, що ОСОБА_12 його обдурив, коли казав, що вони поїдуть пізніше. Між ними розпочався конфлікт, знову ОСОБА_9 влазив у їхні розмови та заважав розібратися у ситуації. Згодом вони розійшлися по домівкам. Але він знову зателефонував ОСОБА_12 та намагався з`ясувати, чому той пообіцяв і не виконує обіцянок, а той повідомив, що він їм набрид та погрожували йому у разі продовження дзвоників. Потім вони домовилися зустрітися на вулиці та розібратися Він зустрівся з хлопцями біля під`їзду, між ними знову розпочався конфлікт. Оскільки хлопці йому погрожували і він знав, що в автомобілі ОСОБА_12 возить пістолет, то він піднявся додому, узяв із собою ніж. Коли він вийшов, то хлопці підійшли з різних сторін, ОСОБА_9 сказав «Ти нас вже достав!», між ними почалися удари на відстані. Він з правого рукава одягу лівою рукою витягнув ніж та почав ним махати, і майже одразу наніс удар ножом в черево ОСОБА_9 . Після цього, він пішов за ріг будинку, викинув ножа, повернувся до під`їзду, де вже чекав працівників поліції, він сам їм показав, де поклав ніж. Він відшкодував потерпілому усі збитки, утримує трьох дітей, дружину, допомагає матері, почав ходити у церкву. Він розкаюється у вчиненому, просить суд не позбавляти його волі.

Крім того, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що до події він був знайомий з ОСОБА_6 близько 3 місяців. 17 вересня 2017 року ОСОБА_6 зателефонував його колезі по роботі ОСОБА_15 та просив звозити його у м. Прилуки. Через деякий час вони з ОСОБА_12 йшли до останнього у гості. У дворі їх зустрів ОСОБА_16 , на його думку він перебував у нетверезому стані, та знову наполягав, щоб ОСОБА_12 його відвіз до м. Прилуки, однак, той йому відмовив. ОСОБА_6 обурився та вдарив машину ОСОБА_12 по колесу. Він, ОСОБА_9 , зробив ОСОБА_6 зауваження, між ними розпочався словесний конфлікт. Після чого, вони вдвох з ОСОБА_12 пішли до магазину «Billa», де купили пиво та йшли додому, домовившись, що він залишиться у ОСОБА_12 ночувати. Знову ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_6 , запитав де вони, бо він хоче підійти та поговорити. Вони зустрілися у дворі, в руках у ОСОБА_6 була порожня пляшка, він знову розпочав з`ясовувати ситуацію відносно поїздки, знову розпочався конфлікт. Потім він та ОСОБА_12 пішли до останнього у квартиру, випили по 2 пляшки пива, розмовляли. Однак, знову зателефонував ОСОБА_6 і вимагав, що вони вийшли на вулицю на розмову, в іншому разі обіцяв спалить автомобіль ОСОБА_12 . Вони були вимушені вийти на вулицю. У дворі ОСОБА_6 не було, ОСОБА_12 пішов подивитися свій автомобіль. В цей час, він в 15 м від автомобіля біля кущів побачив ОСОБА_6 , той його покликав. Він підійшов до нього, а той його вдарив у живіт та пішов. Він одразу не зрозумів, що удар був нанесений ножом, лише потім згадав, що бачив щось металеве. До нього підбіг ОСОБА_12 та надавав допомогу. Оскільки вони вийшли на вулицю тільки поговорити та подивитися автомобіль, то не взяли мобільні телефони, тому просили сторонніх осіб викликати швидку. Його забрали до лікарні, зробили операцію, він перебував у реанімації, 10 днів знаходився на стаціонарному лікуванні, ще 2 місяці лікувався амбулаторно. Родичі ОСОБА_6 допомагали йому у лікарні, також телефонував сам ОСОБА_6 . Потім сам ОСОБА_6 на протязі декількох років йому матеріально допомагав, постійно просив вибачення. Тому він повністю відмовляється від заявленого цивільного позову. Він не тримає зла на ОСОБА_6 , вибачив його та просить його не позбавляти волі.

Крім того, потерпілий надав суду заяву, де зазначив, що на його думку призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі буде несправедливим, оскільки він виплатив йому усі матеріальні збитки, продовжує виплачувати йому суму морального збитку, вони повністю примирилися, у них склалися гарні відносини. Також, він просить суд врахувати, той факт, що він провокував ОСОБА_6 лаявся з ним, дійсно замахнувся на нього і тільки потім отримав ножове поранення, він визнає свою неправомірну поведінку. Він розуміє, що ОСОБА_6 не є небезпечним для суспільства, а у разі позбавлення його волі, то його дружина та троє малолітніх дітей залишаться без утриманця. ОСОБА_6 , щоб забезпечити сім`ю тяжко працює на будівництві.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_12 , який суду показав, що на час події у нього було прізвище ОСОБА_17 , після одруження він узяв прізвище дружини ОСОБА_18 . ОСОБА_6 він знав як сусіда. 17 вересня 2017 року ОСОБА_6 просив кудись його звозити, але він декілька разів відмовив, тому що у нього автомобіль багато використовує бензину та у нього були інші плани. Коли вони з ОСОБА_9 вперше у той день зустріли у дворі ОСОБА_6 , то він пояснив, що нікуди не поїде, а ОСОБА_9 сказав: «Відчепись від нас у нас свої справи». Саме ці слова дуже розлютили ОСОБА_6 . Він та ОСОБА_9 пішли вдвох до нього додому. Через деякий час вони пішли прогулятися, зайшли до магазину «Billa», купили пиво, сіли неподалік, розмовляли, пили пиво. Тут несподівано з`явився ОСОБА_6 і сказав, що ОСОБА_9 його дратує, між чоловіками почалася сварка. Фактично ОСОБА_6 хотів, щоб ОСОБА_9 пішов, а вони вдвох чи поїхали, чи разом пили. Коли хлопці заспокоїлися, то він з ОСОБА_9 пішли додому, а ОСОБА_19 до кіоску. Згодом знову зателефонував ОСОБА_19 та заявив, що спалить його машину, якщо вони вдвох не вийдуть на вулицю, тон у нього був агресивний, він сказав, що чекає на них біля під`їзду. Коли вони вийшли у двір, то спочатку нікого не побачили. Потім десь на відстані 20 м з`явився ОСОБА_6 , він був злий на ОСОБА_9 , тому сказав, що б він йшов до нього. Вони між собою почали сваритись, хтось когось обзивав. ОСОБА_9 також раніше був засуджений, тому він образився на слова ОСОБА_6 , вони почали з`ясовувати стосунки. Він був за спиною ОСОБА_9 , але бачив, як той підняв праву руку на рівні плеча, та казав ОСОБА_6 заспокоїтися. Майже у цей час, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 удар у живіт, той зігнувся, впав, сказавши викликати швидку. Підійшовши, він побачив у ОСОБА_9 кров, а ОСОБА_6 у руці ніж. Потім ОСОБА_6 втік, ОСОБА_9 стікав кров`ю, він намагався надати йому допомогу, просив людей викликати швидку. Коли повернувся ОСОБА_6 , то він був без ножа, сів біля під`їзду та говорив: «Що ж я наробив». Поліція приїхала разом зі швидкою медичною допомогою. Він повідомив працівникам поліції, що злочин вчинив ОСОБА_6 , той стояв мовчки.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 18 вересня 2017 року: 17 вересня 2017 року ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з заявою про те, що 17 вересня 2017 року близько 22 години 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наніс йому тілесні ушкодження;

- у протоколі огляду місця події від 17 вересня 2017 року та ілюстрованої таблиці до нього: Проведеним оглядом встановлено: ділянка місцевості розміром 3 м2 яка знаходиться прямо в 15 м від першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 . На момент огляду на даній ділянці місцевості, яка вкрита шаром асфальту, знаходиться бетонний блок пофарбований в жовту та червону смужку на якому знаходиться пляшка від мінеральної води, футболка білого кольору з плямами бурого кольору. З права від даної ділянки місцевості на відстані 5 м знаходиться кухонний ніж з коричневою рукояткою та лезом кольору метала. Прямо від даної ділянки місцевості на відстані 30 м знаходиться будинок АДРЕСА_4 , з ліва від даної ділянки місцевості на відстані 15 м знаходиться ділянка місцевості, яка асфальтована та на якій знаходяться плями бурого кольору. Під час огляду виявлено футболку білого кольору з плямами бурого кольору та ніж, які були вилучені;

- у карті виїзду швидкої медичної допомоги № 2167 від 17 вересня 2017 року: адреса виклику Харківське шосе, 16, біля будинку ножове поранення в живіт ОСОБА_9 . Прийом виклику 22:28. Виїзд на виклик: від ЕМД, р/с, Т 22:28. Прибуття на місце 22:35. Виїзд на госпіталізацію (інше) 22:51. Закінчення виклику 23:38. Повернення з відділення ЕМД 23:50. Попередній діагноз: Колото-різана рана в ділянці правого підребер`я. Підозра на алкогольне сп`яніння. Дата захворювання 17 вересня 2017 року о 22 годині 20 хвилин. Скарги на біль в животі, кровотеча з рани. Знайомий вдарив ножом. Від пацієнта відчувається запах алкоголю, та що вживав спиртне не заперечує. Живіт напружений, болісний, в ділянці в правій половині. Печінка нижній край щодо реберної дуги не пальпується. В ділянці правого підребер`я по середньоключичній лінії колото-різана рана 3х15 см, з рани незначна кровотеча назовні біля рани та вся права половина живота напружена. Стан після надання допомоги: загальний стан важкий;

- у довідці Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Київ № 6550 від 18 вересня 2017 року: ОСОБА_9 перебуває у відділенні політравми з 17 вересня 2017 року з діагнозом: Проникаюче колото-різане поранення живота з нашкірним пораненням печінки і сліпим пораненням правої нирки;

- у висновку судово-медичної експертизи № 1507/Е від 02 листопада 2017 року: «Враховуючи дані отриманої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з врахуванням даних його судово-медичного огляду у відповідності до поставлених на вирішення питань, приходжу до наступних висновків. На момент первинно відомого звернення за медичною допомогою у нього мало місце наступне тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота - колото-різана рана (наслідком загоєння якої став виявлений при судово-медичному огляді рубець) розташована на передній поверхні живота в ділянці правого підребер`я по середнє-ключичній лінії (на 2,7см вгору та на 5 см вправо від пупка) розмірами інтраопераційно 1,5x0,5 см, від якої спереду - назад, горизонтально відходить рановий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, товщу м`язів живота, проникає в черевну порожнину з розвитком гемоперитонеуму (в черевній порожнині до 1 000 мл крові і згортків), наскрізь вражає п`ятий сегмент печінки (рана на передній та задій поверхні печінки розмірами 1,5x0,5 см), проникає в заочеревинний простір та сліпо закінчується в товщі правої нирки (рана на передній поверхні нирки, у верхній третині, розмірами 2x0,3 см) з розвитком заочеревинної гематоми. Характер та морфологічні властивості виявленого тілесного ушкодження - з врахуванням даних отриманої медичної документації, відомих часових даних та обставин події - дозволяють стверджувати про те, що воно утворилось внаслідок однократної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості; за строком його виникнення може відповідати терміну, що вказаний в постанові, тобто, 17.09.2017 року (з врахуванням часових даних отриманої медичної документації було спричинене до 22 год. 28 хв.) Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п.п. 2.1.2 та 2.1.3/к "Правил", вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; - у п. 2.1.2 та п. 2.1.3/й "Правил" визначено таке: "2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно- наслідковому зв`язку. - 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: "До ушкоджень, небезпечні для життя, належать: к) ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів; відкриті ушкодження внутрішніх органів, розміщених в заочеревному просторі (нирок, наднирників, підшлункової залози) і в порожнині таза (сечовий міхур, матка, яєчники, передміхурова залоза, верхній і середній відділи прямої кишки, перетинкова частина уретри) ". Виявлені при судово-медичному огляді рубці - по білій лінії живота з обходом пупка зліва-1 (після лапаротомії), на передній поверхні живота на 12 см вправо і на 0,5 см вгору від пупка-1, в правій-1 та в лівій-1 здухвинній ділянці, в проекції передньої нижньої ості гребеня лівої клубової кістки-2 (після дренування та катетеризації вен) - є наслідком загоєння післяопераційних ран, тому при визначенні ступеня тяжкості вони не враховуються. Відсутність в отриманій медичній документації даних про забір крові та сечі у ОСОБА_9 для токсикологічного, дослідження з метою виявлення наявності та концентрації спиртів, не дозволяє дати відповідь на питання постанови «Чи перебував ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння станом на час його доставлення до медичного закладу з тілесними ушкодженнями»;

- у висновку судово-цитологічної експертизи №381ц від 27 жовтня 2017 року: «1. Згідно ксерокопії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №23914 від 17.09.2017 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, кров потерпілого ОСОБА_9 , 1986 р.н., належить до групи В (III) ізосерологічної системи АВО. 2.При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) кухонного ножа знайдені кров та клітини судини, циліндричного епітелію, а також сполучної і м`язової тканин особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові і клітин від потерпілого ОСОБА_9 . На рукоятці (об. 2) даного ножа кров та клітини з ядрами не виявлені»;

- у висновку судово-медичної експертизи № 436 від 26 жовтня 2017 року: «Згідно даних завіреної ксерокопії першої сторінки виписки з медичної карти стаціонарного хворого №23914 КМКЛШМД Відділення політравми, кров потерпілого гр. ОСОБА_9 відноситься до групи «В(ІІІ)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі В з ізогемаглютиніном анти-А. На наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивом речовини бурого кольору Мальту (об.№1), вилученому між будинком АДРЕСА_3 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові виявлений антиген В, що не виключає можливості її походження від потерпілого гр. ОСОБА_9 »;

- у постанові про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 06 листопада 2017 року: «предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору; чоловічу футболку зі слідами речовини бурого кольору та механічними пошкодженнями; змиви РБК - визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві. Квитанція 013352 від 10 листопада 2017 року;

- у висновку судово-медичної експертизи №2498 від 27 вересня 2017 року: при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_6 виявлені ушкодження: - синець - в завушній та потиличній ділянці зліва з переходом на задню оверхшо лівої вушної раковини в середню третину; - садно - на передній поверхні живота - на 3,5 см вгору та на 1 см вправо від пупка. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок дій (синець - за рахунок удару /співударяння; садно за рахунок ковзання /тертя) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Враховуючи наявну морфологію вказаних тілесних ушкоджень на момент проведення судово- медичного огляду 21.09.2017, можна вважати, що мінімально вірогідні строки їх творення складають 3 - 4 доби від моменту проведення судово-медичного огляду, що не суперечить вказаному в постанові терміну. Ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.»;

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 01 листопада 2017 року: слідчий експеримент проведений за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_13 17 вересня 2017 року близько 22 години 30 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе у дворі будинку ОСОБА_6 в ході виниклого конфлікту, умисно наніс удар ножом в область живота ОСОБА_9 . Всі учасники слідчого експерименту зібралися біля буд. АДРЕСА_3 . Потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_13 детально розповіли де, як та при яких обставинах 17 вересня 2017 року ОСОБА_6 наніс ножове поранення ОСОБА_9 , а саме: ОСОБА_9 замахнувся правою рукою в сторону обличчя ОСОБА_6 , проте не дотягнувся до нього. У цей момент, ОСОБА_9 зробивши один крок назад відчув 1 різкий удар у живіт від ОСОБА_6 , схватився одразу за живіт, опустив голову донизу та побачив ніж в руці ОСОБА_6 , потім ОСОБА_9 присів від болю в животі, далі нічого не пам`ятає. Свідок зазначив, що після удару ОСОБА_6 побіг навколо будинку в невідомому напрямку. ОСОБА_13 відтягнув ОСОБА_9 ближче до під`їзду, де почав кричати щоб викликали швидку, взяв аптечку і надав медичну допомогу до приїзду швидкої. Приблизно через 3 хвилини ОСОБА_6 повернувся до них, сів на капот автомобіля та нецензурно облаявся. Після цього, приїхала поліція і швидка медична допомога. Крім того, потерпілий та свідок заявили, що при них не було (в руках, кишенях) зброї, палиць, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 вони не наносили;

- у постанові про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 01 листопада 2017 року: компакт-диск CD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 01 листопада 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 - визнано речовим доказом;

- у заяві ОСОБА_9 від 28 березня 2018 року про те, що ОСОБА_6 частково відшкодував йому шкоду у розмірі 3000 гривень, вони примирилися, тому ОСОБА_9 просить не позбавляти ОСОБА_6 свободи;

- у розписках ОСОБА_9 , що він отримав від ОСОБА_6 відшкодування: 28 квітня 2018 року у сумі 500 гривень; 30 травня 2018 року у сумі 500 гривень; 30 червня 2018 року у сумі 500 гривень; 11 липня 2018 року у сумі 1000 гривень; 20 серпня 2018 року у сумі 1000 гривень; 21 листопада 2018 року у сумі 1000 гривень; 20 лютого 2019 року у сумі 1000 гривень; 25 березня 2019 року у сумі 2000 гривень; 20 липня 2019 року у сумі 1000 гривень; 17 серпня 2019 року у сумі 1000 гривень; 14 вересня 2019 року у сумі 1000 гривень; 31 жовтня 2019 року у сумі 500 гривень; 20 січня 2020 року у сумі 1300 гривень; 20 лютого 2020 року у сумі 700 гривень; 25 липня 2020 року у сумі 500 гривень; 27 серпня 2020 року у сумі 500 гривень; 27 вересня 2020 року у сумі 500 гривень; 26 жовтня 2020 року у сумі 500 гривень; 17 листопада 2020 року у сумі 500 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Аналізуючи вищенаведене, дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тоб-то умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив рецидив злочинів, його вік, те, що він офіційно працює, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, також згідно виписки із протоколу засідання лікувально-консультативної комісії, його мати ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду; його родичі надавали у лікарні потерпілому матеріальну шкоду на лікування, потім він сам протягом тривалого часу здійснював відшкодування сум завданої матеріальної та моральної шкоду потерпілому; потерпілий зазначив, що вибачив обвинуваченого, уточнивши, що також неправомірно себе повидив відносно обвинуваченого, не має до нього претензій матеріального характеру, а тому просив суд не позбавляти його волі.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому сум матеріальної та моральної шкоди, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, наявність на утриманні матері, яка потребує постійного стороннього піклування.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_6 , - суд визнає вчинення рецидиву злочинів.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Поряд з цим, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, час, який пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення, сукупність пом`якшуючих обставин, встановлених під час судового розгляду, - суд вважає, що ці обставини не тільки пом`якшують покарання, а у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, можливо призначити покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід у ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні відсутній, клопотань про його обрання не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Потерпілий у судовому засіданні відмовився від заявленого цивільного позову, оскільки йому у повному обсязі відшкодовано суму моральної та матеріальної шкоди, тому провадження в частині цивільного позову необхідно закрити.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у ОСОБА_6 у цьому провадженні відсутній, клопотань про його обрання не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

У строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_6 під вартою як підозрюваного з 17 вересня до 20 вересня 2017 року.

Провадження в частині цивільного позову необхідно закрити, оскільки потерпілий ОСОБА_9 відмовився від заявленого ним цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням йому сум моральної та матеріальної шкоди.

Речові докази у справі: предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору; змиви РБК - які згідно квитанції 013352 від 10 листопада 2017 року передано на зберігання до камери речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити; чоловічу футболку зі слідами речовини бурого кольору та механічними пошкодженнями, яка згідно квитанції 013352 від 10 листопада 2017 року передана на зберігання до камери речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику; компакт-диск CD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 01 листопада 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати за проведення судово-медичної експертизи № 2498 від 27 вересня 2017 року у сумі 829 гривень (вісімсот двадцять дев`ять) гривень 60 копійок; за проведення судово-цитологічної експертизи № 381ц від 27 жовтня 2017 року у сумі 1975 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок; за проведення судово-медичної експертизи за № 1507/е від 02 листопада 2017 року у сумі 1619 (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) гривень 10 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1