Справа №405/2175/18
Провадження №1-кп/390/20/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 05.12.2017, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, маючого вищу освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_10 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за №290 о/с від 09.12.2017, призначений старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

ОСОБА_10 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, будучи старшим лейтенантом поліції, відповідно до п.1 Примітки до ст.364, ч.3 ст.18 КК України, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст.1-2, 15, 17-18, 21-23 Закону України «Про Національну поліцію», був працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій.

Тобто, ОСОБА_10 був наділений обсягом повноважень, які надавали йому реальну можливість в повному обсязі відповідно до Закону виконувати покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Більш того, згідно з положеннями статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Проте, ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, будучи старшим лейтенантом поліції, працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, спонукаємий жадобою до наживи та незаконного збагачення, не зважаючи на викладені вимоги законодавства, свідомо та умисно їх проігнорував та вирішив використати свої службові повноваження працівника поліції із корисливих мотивів, а саме: з метою заволодінням чужим майном шляхом обману, при наступних обставинах.

Так, 02.11.2017 слідчим слідчого відділу Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, на підставі звернення жителя м. Кропивницький ОСОБА_12 про спричинення йому тілесних ушкоджень жителем обласного центру ОСОБА_13 , зареєстровано кримінальне провадження за №0012323 від 02.11.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , отримавши інформацію про реєстрацію вказаного кримінального провадження, вирішив використати її з метою незаконного збагачення, а саме: заволодінням майном ОСОБА_13 шляхом обману.

З метою заволодінням майном ОСОБА_13 , 06 листопада 2017 року, ОСОБА_10 зателефонував на мобільний телефонний номер до ОСОБА_13 , представився старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, та домовився з ним про зустріч, з метою обговорення обставин вчинення ОСОБА_13 злочину.

В ході зустрічі, ОСОБА_10 повідомив останньому про неминуче притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі, в ході чого повідомив, що в разі, якщо ОСОБА_13 надасть йому особисто 10 тисяч гривень в якості неправомірної вигоди, він вирішить питання про непритягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, шляхом перекваліфікації злочину в даному кримінальному провадженні на ч. 1 ст. 125 КК України та відповідно ОСОБА_13 уникне покарання у вигляді реального позбавлення волі.

При цьому, ОСОБА_10 не мав будь-якого наміру на вирішення питання щодо перекваліфікації дій ОСОБА_13 , та не мав можливості вчинити обіцяні процесуальні дії, оскільки вони не входили до його компетенції.

Розуміючи ситуацію і побоюючись реальність можливого притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_13 погодився на вказану незаконну пропозицію, з метою убезпечення себе від можливого настання негативних наслідків.

29.11.2017 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0012323 ОСОБА_13 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 04.12.2017 в порядку ст. 291 КПК України матеріали кримінального провадження №0012323 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 з обвинувальним актом спрямовано до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Отримавши зазначену інформацію, 08.12.2017 ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_13 та домовився з ним про зустріч в с. Клинці Кіровоградського району.

В ході зустрічі старший оперуповноважений ОСОБА_10 вказав ОСОБА_13 на необхідності надати йому 10 тисяч гривень за вирішене ним питання щодо непритягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із перекваліфікацією складу кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні на ч. 1 ст. 125 КК України.

В подальшому, близько 22.00 години 08.12.2017 ОСОБА_10 в с. Клинці Кіровоградського району отримав від ОСОБА_13 три тисячі гривень в якості частини неправомірної вигоди нібито за вирішення ним питання про непритягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.12.2017 ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_13 та домовився з ним про зустріч біля домоволодіння ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , для отримання решти неправомірної вигоди в сумі 7 тисяч гривень нібито за вирішення ним питання про непритягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Після отримання неправомірної вигоди в сумі 7 тисяч гривень, ОСОБА_10 був затриманий працівниками УСБУ в Кіровоградській області, де в ході огляду місця події було виявлено та вилучено одержані ним заздалегідь ідентифіковані (помічені) працівниками УСБУ грошові кошти на загальну суму 7 тисяч гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України не визнав та пояснив, що дійсно знайомий з потерпілим ОСОБА_13 через виконання доручення у кримінальному провадженні, де останній обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_12 . Не заперечує факти отримання грошових коштів від потерпілого 08.12.2017 та 12.12.2017. Однак, вважає надання цих коштів вдячністю від ОСОБА_13 . Вказує на те, що в оману потерпілого не вводив, кошти йому ОСОБА_13 надавалися добровільно.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_10 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України підтверджується наступними доказами:

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що у листопаді 2017 року відносно нього порушили кримінальну справу. Через деякий час, при зустрічі ОСОБА_10 йому повідомив, що можливо вирішити це питання та треба надати 10 000 гривень за уникнення відповідальності за грабіж. Він прийшов до СБУ, пояснив ситуацію оперуповноваженому СБУ на ім`я ОСОБА_14 . Після цього, він зустрічався з ОСОБА_10 , і неодноразово останній телефонував йому з проханням терміново надати кошти для перекваліфікації грабежу на менш тяжкий злочин. До зустрічі з ОСОБА_10 , він прийшов до СБУ, де склали процесуальні документи та передали йому помічені кошти. Зустріч з ОСОБА_10 відбулася у нього вдома, де він передавав ОСОБА_10 3 000 грн. Через деякий час, в той же спосіб, він передав ОСОБА_10 ще 7 000 грн, поклавши їх на переднє сидіння автомобіля. При передачі грошей працівники СБУ на нього вдягли куртку з відеокамерою. Щодо результатів кримінального провадження відносно нього, то справа була перекваліфікована на ч. 1 ст. 125 КК України. При розмові, ОСОБА_10 спочатку говорив, що необхідно надати 10 тис. грн за вирішення питання про закриття справи, а потім повідомив, що закрити її не вийде, але можливо її перекваліфікувати на менш тяжку статтю.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що працювала прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури та здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 186 КК України. Нею були вивчені матеріали кримінального провадження і вона дійшла висновку, що кваліфікація за вказаною статтею не підтверджується та нею було прийнято рішення про зміну правової кваліфікації за вказаної статті на ч. 1 ст. 125 КК України. Жодна особа до неї з приводу перекваліфікації не зверталася. 29.11.2017 складено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який передано до Кіровського районного суду м. Кіровограда для розгляду по суті.

Свідок ОСОБА_16 показав, що у 2017 році працював на посаді старшого слідчого Кропивницького ВП. Здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_13 . На початку досудового розслідування правова кваліфікація у вказаному кримінальному провадженні була визначена за ч. 2 ст. 186 КК України, у подальшому кваліфікацію змінено за ініціативи прокурора ОСОБА_15 на ч. 1 ст. 125 КК України. Вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 125 КК України скеровано до суду. Оперативний супровід у вказаному провадженні здійснювався оперуповноваженим ОСОБА_10 . До нього ОСОБА_10 не звертався з приводу уникнення ОСОБА_13 кримінальної відповідальності чи перекваліфікації кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що у грудні 2017 року був залучений у якості понятого у слідчих діях, де фігурував ОСОБА_10 , а саме: в огляді грошових коштів, передачі грошових коштів потерпілому, затримання ОСОБА_10 . З ОСОБА_10 до проведення вказаних слідчих дій знайомий не був. Повідомив, що 08.12.2017 після обіду був в районі залізничного вокзалу до нього підійшла особа, яка представилася працівником СБУ і запропонував взяти участь у слідчій дії. Після цього він сів до автомобіля, де був співробітник СБУ, другий понятий, особа, якій передавали помічені 3 000 грн. 12.12.2017 він також був понятим при обшуку автомобіля ОСОБА_10 , де знайшли грошові кошти та револьвер. Він не бачив, щоб хтось бив ОСОБА_10 чи підкидав йому грошові кошти.

Свідок ОСОБА_18 також був понятим та надав аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_19 , який повідомив, що ним здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 . Ним проведено огляд місця події та обшук автомобіля у невідкладних випадках, обшук особи. Всі слідчі дії проведені у відповідності до вимог КПК України. Крім того, ним проводився допит потерпілого ОСОБА_13 , потерпілий був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, жодних зауважень з боку потерпілого не було.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що взимку 2017 року працював в Управлінні СБУ в області. При здійсненні прийому громадян, до нього звернувся ОСОБА_13 , який розповів, що з нього працівник поліції вимагає кошти, та надав заяву про вчинення злочину. Вказану заяву він передав до канцелярії для реєстрації. У подальшому він супроводжував цю справу.

Свідок ОСОБА_21 повідомив, що знайомий з ОСОБА_10 з 2012 року та перебував з ним в дружніх відносинах до 2017 року. В грудні 2017 року він займав посаду старшого слідчого відділення Кіровоградського ВП ГУНП в області. Він надавав характеристику ОСОБА_10 на ОСОБА_13 відносно того, що це нормальна людина і з нею можна працювати. Про те, що ОСОБА_13 хотів віддячити ОСОБА_10 грошима йому не відомо.

Крім того, вина ОСОБА_10 підтверджується письмовими доказами, які дослідженні в ході судового розгляду, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.12.2017 із застосуванням відеозапису; протоколом освідування особи від 12.12.2017, протоколом про отримання зразків для експертизи від 12.12.2017; протоколом особистого обшуку затриманого (взятого під варту) та догляду речей, що знаходяться при ньому від 12.12.2017, дозвіл на проведення яких надано ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2017 (т.2 а.с. 38-41, 42-43, 44, 45, 181);

- протоколом огляду предметів і документів від 21 грудня 2017 року з фототаблицями (т.2 а.с.46-59)

- матеріалами НСРД:

- постановою від 07.12.2017 про проведення НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, відповідно до якої постановлено провести у кримінальному провадженні контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту відносно ОСОБА_10 з метою отримання відомостей про злочин та осіб, причетних до його вчинення із залученням до проведення негласної слідчої (розшукової) дії ОСОБА_13 , який добровільно погодився прийняти в ній участь (т.2 а.с.81-84);

- протоколом від 12.12.2017 про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, відповідно до якого ОСОБА_13 , який погодився взяти участь у спеціальному слідчому експерименті, 08.12.2017 з 16:10 до 16:55 працівником БКОЗ УСБУ в області ОСОБА_20 в присутності понятих, вручено грошові кошти в сумі 3 000 гривень, які в подальшому були передані ОСОБА_10 в с. Клинці Кіровоградського району. 12.12.2017 в період з 07:10 до 08:25 в автомобілі працівником БКОЗ УСБУ в області ОСОБА_20 в присутності понятих, вручено грошові кошти ОСОБА_13 в сумі 7 000 грн, які в подальшому ОСОБА_13 були передані ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 (т.2 а.с.85-87);

- протоколом від 08.12.2017 про застосування заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів, яким зафіксовано помітку та передачу ОСОБА_13 3 000 грн грошових коштів (т.2 а.с.88-102);

- протоколом від 12.12.2017 про застосування заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів, яким зафіксовано помітку та передачу ОСОБА_13 7 000 грн грошових коштів (т.2 а.с.103-112);

- клопотанням від 05.12.2017 про надання дозволу на проведення НСРД у кримінальному провадженні та відповідною ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.12.2017, якою надано дозвіл на проведення НСРД відносно ОСОБА_10 у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру, яким користувався ОСОБА_10 , аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_10 , спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження за ОСОБА_10 (т.2 а.с.113- 115, 116-118);

- протоколом проведення НСРД у вигляді спостереження за особою з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_10 від 12.12.2017, яким зафіксовано викладені вище обставини зустрічі ОСОБА_10 з ОСОБА_13 12.12.2017 за адресою АДРЕСА_2 (т.2 а.с.119-120);

- протоколом проведення НСРД у вигляді аудіоконтролю стосовно ОСОБА_10 від 09.12.2017 з додатком аудіозаписом, яким зафіксовано розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на одній з вулиць с. Клинці, Кіровоградського району, які відбувалися 08.12.2017, в ході яких ОСОБА_10 вказував ОСОБА_13 на необхідності надання йому грошових коштів (т.2 а.с.121-123);

- протоколом проведення НСРД у вигляді аудіо- та відеоконтролю відносно ОСОБА_10 від 12.12.2017, на якому зафіксовано зустріч ОСОБА_13 з ОСОБА_10 12.12.2017 по вул. Сонячній, с. Сонячне, Кіровоградського району, де відбулася передача грошових коштів ОСОБА_10 в сумі 7000 грн (т.2 а.с.124-125);

- протоколом проведення НСРД у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру, який належить ОСОБА_10 від 12.12.2017, яким зафіксовано розмови ОСОБА_10 з ОСОБА_13 08.12.2017, 10.12.2017, 11.12.2017, 12.12.2017, а саме 12.12.2017 о 10:08:58 год. (т.2 а.с.126-129)

- матеріалами щодо проведення тимчасового доступу до речей і документів в оператора мобільного зв`язку щодо відомостей стосовно мобільного телефонного номера ОСОБА_10 , відповідно до яких встановлено, що у проміжок часу з 01.11.2017 по 12.12.2017 між абонентським телефонним номером, який належить ОСОБА_10 та абонентським телефонним номером, який належить ОСОБА_13 у різні проміжки часу відбувалися 47 телефонних з`єднань та телефонні з`єднання (періоди та тривалість) 08.12.2017, 10.12.2017, 11.12.2017, 12.12.2017 відповідають матеріалам НСРД. Факти дзвінків ОСОБА_10 ОСОБА_13 після скерування обвинувального акту відносно ОСОБА_13 до суду (а саме після 29.11.2017) свідчать про те, що останній виявляв неабияку ініціативу, щоб ввести в оману ОСОБА_13 , використати ситуацію щодо обізнаності в кримінальному провадженні відносно нього на власну користь та заволодіти шляхом обману коштами потерпілого у розмірі 10 000 грн (т.2 а.с. 130-137,142, 143, 147-155);

- висновком судово-криміналістичної хімічної експертизи № 2/5 від 31.01.2018, відповідно до якої на наданих для дослідження 25 грошових купюрах, тампонах зі змивами з рук ОСОБА_10 наявні нашарування люмінісцентної хімічної речовини, яка є однаковою і на грошах, і на руках обвинуваченого(т.2 а.с.197-206);

- висновком судово-криміналістичної експертизи грошових коштів № 6/1 від 08.02.2018, відповідно до якої грошові кошти, вилучені у ході ОМП є грошовими знаками Національного Банку України(т.2 а.с.209-217);

- висновками судових портретних експертиз № 27 від 27.02.2018, № 29 від 23.02.2018, № 30 від 27.02.2018, № 31 від 03.03.2018, відповідно до яких на відеозаписах, які є додатками до матеріалів НСРД зображено одну й ту ж особу - ОСОБА_10 (т.2 а.с.235-251, т.3 а.с.6-17, 24-32, 38-49).

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що дії ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав та показав, що він дійсно знайомий з потерпілим ОСОБА_13 через виконання доручення у кримінальному провадженні. Не заперечував факти отримання грошових коштів від потерпілого 08.12.2017 та 12.12.2017. Однак, вважає надання цих коштів вдячністю від ОСОБА_13 . Вказує на те, що в оману потерпілого не вводив, кошти ОСОБА_13 йому надавалися добровільно.

Щодо вказаних показів обвинуваченого, суд вважає, що обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб. Так, ОСОБА_10 достовірно знаючи, що кримінальне правопорушення перекваліфіковано слідчим у кримінальному провадженні за вказівкою прокурора через те, що кваліфікація за статтею 186 КК України не підтверджується та спростовується матеріалами кримінального провадження, подав ситуацію потерпілому таким чином, що він «домовився» із посадовими особами органу досудового розслідування та прокуратури на вчинення вказаних дій. Саме таке приховування правдивої інформації, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено вчинення ОСОБА_13 злочину, передбаченого ст. 186 КК України і є різновидом обману, вчиненим ОСОБА_10 відносно ОСОБА_13 .

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 3 березня 2021 року в справі № 127/11849/15-к та у постанові від 14 липня 2021 року в справі № 176/952/20.

Крім цього, ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном шляхом обману, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не те, що не мав наміру їх виконувати, а повідомив неправдиву інформацію ОСОБА_13 , що він уже їх виконав.

Щодо кваліфікації за ч. 1 ст. 190 КК України, то для закінченого складу злочину, передбаченого вказаною статтею КК, потрібне заволодіння майном, що й мало місце у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, передача в 2 етапи грошових коштів на суму 10 000 грн.

В судовому засіданні 28.03.2019 потерпілий ОСОБА_13 заявив, що підпис в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 05.12.2017, не його. Сторона захисту зазначила, що всі інші докази, які отримані в ході досудового слідства не можуть бути належними та допустимими. Однак , на думку суду, вказане є виключно припущеннями, так як допитаний у судовому засіданні потерпілий повідомив, що він звертався із заявою про злочин до СБУ відносно ОСОБА_10 та обставини такого звернення. Допитаний у судовому засіданні працівник СБУ ОСОБА_20 повідомив, що ним відбиралася заява у ОСОБА_13 . Стороною захисту не ініційовано досудове розслідування за фактом підробки підпису потерпілого і таким чином суд не може погодитися з позицією захисту про недопустимість доказів, які є в матеріалах справи.

Стороною захисту неодноразово висловлювалися припущення щодо провокації ОСОБА_13 ОСОБА_10 , зацікавленості працівників СБУ в притягненні ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності.

Однак, як вбачається в даному кримінального провадження контакти обвинуваченого ОСОБА_10 з потерпілим ОСОБА_13 розпочались, ще до того як останній звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин. При цьому, такі контакти розпочались з ініціативи самого ОСОБА_10 . При цьому така ініціативність ОСОБА_10 послідовно простежується упродовж всіх подій. і ця його ініціативність спрямована саме на отримання коштів, належних ОСОБА_13 . У той же час ОСОБА_13 з самого початку та послідовно зазначає про надходження йому прохання від ОСОБА_10 щодо надання йому грошових коштів. Це й стало достатньою підставою для прийняття рішень про проведення негласних слідчих (розшукових) дій. При цьому при їх проведенні зі сторони ОСОБА_13 відсутні дії, які б спонукали ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих дій. Негласні слідчі (розшукові) дії проведені на підставі та у спосіб визначений кримінальним процесуальним законом, при їх проведені складені всі необхідні документи, які зафіксували їх хід та результати.

З огляду на зазначене, в даному випадку відсутні матеріальні та процесуальні підстави для визнання наявності в даному кримінальному провадженні провокації, навпаки докази спростовують її наявність.

Отже, оцінивши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позиція сторони захисту - є необґрунтованою та спростовується вищевикладеним, а вина обвинуваченого, у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, доведена в ході судового розгляду справи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, вчинив кримінальний проступок (на час подій злочин невеликої тяжкості), за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання не встановлені.

Зважаючи на обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його поведінку як під час скоєння кримінального правопорушення, так і після, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_10 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.190 КК України у виді обмеження волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_10 своєї згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності не надав, і тому в даному випадку суд повинен постановити вирок.

Ч.5 ст.74 КК України визначено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 є кримінальним проступком (на час вчинення - злочином невеликої тяжкості) та не відноситься до кола злочинів, визначених ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується.

Матеріали справи не містять даних про існування підстав для переривання строку давності.

Таким чином суд вважає, що станом на 14.11.2022 сплинув трирічний строк давності притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України, встановлений ч.1 ст.49 КК України і тому на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд зобов`язаний звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 28 886, 00 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_10 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_10 на період апеляційного оскарження не обирати.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати по справі в сумі 28886 грн.

Речові докази по справі:

- відеозапис, виконаний 12.12.2017 у ході проведення ОМП у невідкладних випадках із застосування відеозапису, який в електронному вигляді збережено на чотирьох оптичних DVD-R дисках з умовними позначеннями «файл 00001», «файл 00002», «файл 00003», «файл 00004», визнані речовими доказами постановою слідчого від 01.02.2018 залишити при матеріалах справи;

- мультимедійний оптичний диск CD-18-00726/Кі, який містить інформацію в електронному вигляді щодо вхідних та вихідних дзвінків мобільного терміналу, в якому використовувалася сім карта з номером телефону НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом постановою слідчого від 01.02.2018 - залишити при матеріалах справи;

- матеріали досліджень в двох опечатаних паперових пакетах (пакет №1 змиви з рук ОСОБА_10 , пакет №2 зразок речовини Світлячок-М), які визнані речовими доказами постановою слідчого від 21.02.2017 - залишити при матеріалах справи;

- грошові кошти на загальну суму 7000 грн, купюри загальною кількістю 25 одиниць номіналом 200 грн кожна (5000 грн) та 4 одиниці номіналом 500 грн кожна, які відповідно до протоколу про застосування заздалегідь ідентифікованих засобів від 12.12.2017 помічені та вручені ОСОБА_13 , виявлені у ході проведення ОМП від 12.12.2017 та постановою слідчого від 21.02.2017 визнані речовими доказами повернути ОСОБА_13 ;

- грошові кошти на суму 780 грн (дві купюри номіналами 200 грн кожна, купюра номіналом 200 грн, купюра номіналом 50 грн, чотири купюри номіналом 20 грн, п`ять купюр номіналом 10 грн), які віднайдені у ході особистого обшуку ОСОБА_10 та постановою слідчого від 21.02.2018 визнані речовими доказами - повернути ОСОБА_10 ;

- протоколи НСРД з додатками до них оптичними дисками DVD-R №1878, DVD-R №1882, DVD-R №1881, які постановою слідчого від 20.03.2018 визнано речовими доказами - залишити при матеріалах справи.

- скасувати арешт, накладений ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 січня 2018 року на загальну суму 7780 грн (грошові кошти у сумі 5000 грн - купюри загальною кількістю 25 одиниць номіналом 200 грн кожна; грошові кошти на суму 400 грн 2 купюри номіналом 200 грн, грошові кошти на загальну суму 2380 грн - 4 купюри номіналом по 500 грн, 1 купюра номіналом 200 грн, купюра номіналом 50 грн, 4 купюри номіналом 20 грн, 5 купюр номіналом 10 грн), флеш носії, мобільний телефонний пристрій «HUAWEI», автомобіль ВАЗ 21009 номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .

Мобільний телефонний пристрій «HUAWEI» з сім карткою № НОМЕР_3 та флеш-накопичувач чорного кольору - «ТDK 16 GB» з позначенням «Micro SD, що передані до камери зберігання речових доказів СВ УСБУ в Кіровоградській області - повернути ОСОБА_10
Транспортний засіб ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , який повернутий ОСОБА_10 - залишити у його розпорядженні.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1