Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/60/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000198 від 11.03.2022 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000198 від 11.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна, а саме: вирізу лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору; шести недопалків від цигарок; уламки від фотоапарату, що було вилучено 20.12.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши їх у розпорядженні органу досудового розслідування до завершення досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з позбавленням права на їх відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.

На обґрунтування клопотання вказано, що 11.03.2022, близько 08.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено труп гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями.

Відповідно до висновку судово-медичної №375 від 11.04.2022 встановлено, що на тілі трупу ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: прямі переломи 3-12 ребер зліва по всім пахвовим лініям, забої легень, крововиливи в м`які тканини в місцях переломів, крововиливи в м`які тканини грудної клітини, синці обличчя та голови, забійна рана голови, перелом кісток носу, перелом нижньої щелепи, крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку. Смерть ОСОБА_4 настала від закритої травми органів грудної порожнини у вигляді переломів ребер, що ускладнились травматичним шоком.

20.12.2022 за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі письмового дозволу власника, проведено огляд місця події, за результатами проведення якого виявлено та вилучено: 1) виріз лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору; 2) шість недопалків від цигарок; 3) уламки від фотоапарату.

Постановою слідчого від 20.12.2022 року вищеперелічені речі було визнано речовими доказами, оскільки, дане майно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а саме є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Посилаючись на те, що ці предмети є тимчасово вилученим майном, мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а саме є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а також на те, що мета такого арешту це запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, прокурор просить про накладення арешту на вказані предмети арешт.

Прокурор, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася.

Вивчивши доводи клопотання та матеріали, до нього додані, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України встановлено, що застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Ч. 1. ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор, звернувшись до суду з вищевказаним клопотанням, обгрунтувавши необіхідність накладення арешту на 1) виріз лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору; 2) шість недопалків від цигарок; 3) уламки від фотоапарату, що було вилучено 20.12.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , як на речовий доказ у кримінальному провадженні, не зазначив ані власника зазначених предметів, ані того, кому має бути заборонено користування та розпорядження цими предметами, взагалі не навів та, відповідно, і не довів існування ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Сам по собі той факт, що предмети, виявлені та вилучені в ході здійснення процесуальних дій під час досудового розслідування кримінального провадження, є речовими доказами, не свідчить про те, що вони є майном, в тому числі і тимчасово вилученим, в розумінні ст.ст. 167,170 КПК України, та існує ризик їх його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі якоюсь особою, яка органом досудового розслідування взагалі не визначена.

З урахуванням наведеного, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000198 від 11.03.2022 року, про арешт майна, а саме 1) виріз лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору; 2) шість недопалків від цигарок; 3) уламки від фотоапарату, що було вилучено 20.12.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1