печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7, при секретарі ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 25.07.2022 року про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження №0000939 від 22.07.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 надійшла скарга адвоката ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 25.07.2022 року, про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000939 від 22.07.2021 року.

Адвокат в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Слідчий, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. На адресу суду надійшли заперечення слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10, в яких останній просив відмовити у задоволенні скарги.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. Вказана конституційна норма

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дослідивши оскаржуване рішення, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021.

15.07.2022 захисник ОСОБА_9, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з клопотанням №1 про проведення допиту у якості свідків кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

25.07.2022 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 - відмовлено у задоволенні клопотання.

В обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.

Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання слідчий вказав, що 13.06.2022 року кримінальне провадження №0000939 від 22.07.2021 - зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 280 КПК України, поряд з цим, вказані свідки у кримінальному провадженні № 0000939 від 22.07.2021 з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства вже допитані.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, а вимоги сторони захисту не містять обґрунтованих підстав для вчинення вказаних ними у клопотанні дій.

Крім того, відповідно до положень ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Тобто слідчий не зобов`язаний, в обов`язковому порядку, задовольнити клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 280 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов висновку, що в силу принципу змагальності сторін, адвокатом не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували підставою для скасування постанови. З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 25.07.2022 року про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження №0000939 від 22.07.2021 року - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7