КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

02 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003840 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Біла Церква Київської області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання строк її попереднього ув`язнення з 18.12.2019 по 24.11.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цим же вироком, судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 18 грудня 2019 року близько 16 години, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем спільного проживання зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , тримаючи у руці ніж, умисно нанесла ним три удари в область лівої частини голови та шиї ОСОБА_8 , який знаходився на той момент в положенні лежачи на дивані в одній із кімнат вказаного житлового будинку. Внаслідок чого завдала останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодженням лівого грудинно-ключично-соскопобідного м`язу, різаної рани на лівій щоці з переходом на підборіддя та колото-різаної рани в області лівої ключиці, від якої іде рановий канал зліва направо, спереду назад та трохи зверху донизу, з ушкодженням лівої загальної сонної артерії, з пошкодженням реберної плеври зліва, проникає в праву плевральну порожнину. Внаслідок останнього ушкодження ОСОБА_8 помер на місці.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду змін, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року змінити та призначити їй, ОСОБА_5 , покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, у виді 5 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням.
Не заперечуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченої, доведеності її вини у скоєнні кримінального правопорушення, обвинувачена посилається на те, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2021 року підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Зокрема, як вказує апелянт, під час досудового розслідування частково визнала свою вину в інкримінованому їй злочині, оскільки захисник ОСОБА_9 переконав її в цьому.

Натомість, зазначає, визнаючи винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначаючи покарання у межах санкції вказаної статті, суд першої інстанції врахував вчинення обвинуваченою, особливо тяжкого злочину, однак на даний час, обвинувачена ОСОБА_5 визнає свою вину у повному обсязі, щиро кається, просить врахувати її похилий вік та наявність ряду хронічних захворювань.

На думку апелянта, її щире каяття, визнання вини в повному обсязі, а також осуд її протиправних дій, наявність позитивних характеристик за місцем проживання, у своїй сукупності в достатній мірі впливають на зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченої, а так само істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і дають підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, але не надто суворе, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Як вважає апелянт, суд, не врахувавши в повній мірі її особу, обставин, що впливають на покарання, допустив невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість, оскільки таке покарання не сприяє його меті виправленню обвинуваченої, а тому є невиправдано суворим заходом примусу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченої; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному вбивстві, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній обвинуваченої не оспорюються фактичні обставини вчинених неюдій та їх правова кваліфікація, а також доведеність її вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої обвинуваченою апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 виду та розміру покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є особливо тяжким умисним закінченим злочином проти життя людини та наслідки у вигляді смерті людини, які є непоправними.
Також суд врахував особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, пенсіонерка, вдова, не має утриманні інших осіб, за даними облікової документації на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань.
Обставиною, яка, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання суд визнав похилий вік обвинуваченої на момент ухвалення вироку.
Обставинами, які, відповідно до п. 6-1, п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів, їй необхідно та достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
При цьому, як зазначено у вироку суду, з огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, розмір покарання має відповідати середньому строку в межах санкції статті.
Саме такий розмір покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду першої інстанції, відповідатиме його меті, гуманності та справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для призначення їй більш мякого покарання, ніж передбачено законом, зокрема передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, а також для звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням, з огляду на таке.
Як прямо передбачено ч. 1 ст. 69 КК України, суд може, а не зобовязаний, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, лише за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням даних про особу винної особи.

Між тим, незважаючи на обставини, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої, в тому числі з урахуванням того факту, що під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Україні, засудила та цілком усвідомила протиправність вчиненого нею діяння, колегія суддів не може погодитися з доводами скарги щодо застосування до обвинуваченої положень ст. 69 КК України, оскільки суд апеляційної інстанції не встановив наявності кількох обставин, що помякшують покарання обвинуваченої, за виключенням визнання судом першої інстанції такою обставиною, вчинення кримінального правопорушення особою похилого віку, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим, питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням навіть не обговорюється, оскільки, за будь-яких обставин, правові підстави для застосування до неї положень ст. 75 КК України відсутні.
Разом з тим, незалежно від наведених у вироку мотивів призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що призначене останній покарання, за своїм розміром, не в повній мірі відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому, приймаючи до уваги обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, особи винної, перш за все враховуючи її вік та стан здоровя, виходячи із наявних у неї захворювань, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, визнає за можливе пом`якшити розмір призначеного їй покарання, ближче до мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, ґрунтуючись на принципах індивідуалізації та справедливості, а також положеннях ч. 2 ст. 65 КК України про те, що особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
На думку колегії суддів, менш суворе за своїм розміром покарання, призначене за вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, в порівнянні з тим, яке призначив суд першої інстанції, не вплине на досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, тим більше, що, згідно з положеннями вказаної норми, покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених та не повинно завдавати надмірних фізичних страждань принижувати людську гідність.
За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченої, ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити частково; вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання, а саме пом`якшити призначене їй покарання близько до мінімального строкупозбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, зокрема до восьми років позбавлення волі, а в решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного їй покарання.

Помякшити призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 357/2266/20

Номер провадження : 11-кп/824/1762/2022

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1