СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8784/22
пр. № 1-кп/759/480/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0001164, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.07.2022 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

05.07.2022 приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись на території зони відпочинку «Біличі», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Наумовича, 6, шляхом обману, незаконно заволодів чужим майном - велосипедом, що перебував у користуванні неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та належав матері останнього - ОСОБА_7 , завдавши матеріальної шкоди на суму 3450 грн.

Так, ОСОБА_3 05.07.2022 приблизно о 16 год., перебуваючи на території зони відпочинку «Біличі», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимира Наумовича,6, познайомився з неповнолітнім ОСОБА_6 , який проводив дозвілля.

В подальшому ОСОБА_3 , спілкуючись з неповнолітнім ОСОБА_6 звернув увагу на велосипед марки «HERO» чорно-червоного кольору, серійний номер: ОМ 000237, яким користувався останній, та у нього виник умисел, спрямований на заволодіння вказаним чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, ОСОБА_3 05.07.2022 приблизно о 16 годині 20 хвилин, знаходячись на території зони відпочинку «Біличі», що за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до неповнолітнього ОСОБА_6 і в ході розмови попросив у останнього його велосипед, під приводом з`їздити до магазину з метою здійснення покупок, після чого повернутись та віддати велосипед, однак в дійсності, заздалегідь не маючи наміру повернути вищевказане майно. Неповнолітній ОСОБА_6 , не підозрюючи про дійсні наміри ОСОБА_3 , будучи введеним в оману, добровільно передав йому свій велосипед марки «HERO» чорно-червоного кольору, серійний номер: ОМ 000237, який перебував у його користуванні та належав його матері- ОСОБА_7 .

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 сів на велосипед, яким заволодів шляхом обману та з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3450 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайством), тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 05.07.2022 перебував на території зони відпочинку «Біличі», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Наумовича, 6, разом зі знайомим розпивав спиртні напої. Пізніше до них приєдналися двоє молодих людей, у одного із них він попросив велосипеда поїхати до магазину, однак вирішив велосипеда не повертатита забрав його собі.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про день час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфіковано правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також враховує, що врезультаті кримінального правопорушення потерпілим викрадене майно було повернуто.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт.

Також судом встановлено, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок після вчинення попереднього кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України і до постановлення вироку Святошинського районного суду міста Києва від 06.07.2022 ЄУ №759/7477/22 провадження №1-кп/759/1059/22 за ч. 1 ст. 309 КК України за яким йому було призначено покарання у виді 1 року обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від кримінальної відповідальності з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджена до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальнівитрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 06.07.2022 ЄУ №759/7477/22 провадження №1-кп/759/1059/22 за ч. 1 ст. 309 КК України за яким обвинуваченому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від кримінальної відповідальності з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речовідокази:

-Велосипед марки «Hero» червоно-чорного кольору переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити у її власності.

-CD-диск з відеозаписом слідчої дії огляду місця події від 08.07.2022, який знаходиться в матеріалах справи - зберігати при матеріала кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи №1602 від 13.07.2022 у розмірі 200 (двісті) гривень, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та надіслати потерпілим.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1