ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/632/23 Справа № 202/2455/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001441 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

Посилається на те, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, - є необґрунтованими, так як кримінальне провадження по суті не розглядається майже рік, разом з цим ОСОБА_7 раніше не судимий.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 квітня 2023 року з визначенням розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що викладені прокурором у клопотанні відомості щодо існування ризиків , передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, також врахував особу обвинуваченого, який має середню освіту, не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації та проживання, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, однак на цей час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, та щодо нього направлено до суду обвинувальний акт за ч. 1 ст.309 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебувало кримінальне провадження № 0001441 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Розпорядженням Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2022 року, на підставі ч.6 ст. 615 КПК України, у зв`язку із неможливістю розгляду судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , у встановленому КПК України порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більш ніж на два місяця.

13 лютого 2023 року до Індустрілаьного районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із довідкою (а.п.10) станом на 13.02.2023 року в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали провадження щодо ОСОБА_7 не надходили.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, також з клопотання прокурора вбачається, що щодо ОСОБА_7 направлено до суду обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України, при цьому ОСОБА_7 ніде не працевлаштований.

Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, окрім цього обвинувачений проживає в м. Краматорськ, який знаходиться під обстрілами збройних сил держави - агресора.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі слідчого судді та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, під час апеляційного перегляду встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпровська від 09.03.2023 року кримінальне провадження №0001441 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України призначено до підготовчого судового засідання на 13 год. 00 хв. 22 березня 2023 року (а.п. 45), а тому за правилами ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

А тому враховуючи зазначене, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4