Справа № 370/2297/16-к Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/83/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_8 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гавронщина Макарівського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 09 серпня 2006 року Летичевським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.161, ч.1 ст. 296, 70, 75, 76 КК України до двох років обмеження волі з іспитовим строком один рік;

2. 19 червня 2010 року Летичевським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст.187, ч. 2 ст. 383, 70 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 26 червня 2015 року на 1 рік 6 місяців 23 дні;

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 07 серпня 2016 року у вечірній час, після роботи обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки тимчасово працював у нього за усною домовленістю, під час розрахунку побачив, що потерпілий помістив гаманець з грошовими коштами у бардачок належного йому автомобіля «Шевроле-Авео», який знаходився на території господарства та залишив його дверцята незамкненими.

Того ж дня, близько 23 години 00 хвилин, після того як обвинувачений передягся, в нього виник умисел на привласнення грошових коштів, які потерпілий ОСОБА_10 залишив в автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_9 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно з корисливих мотивів, відчинив незамкнені дверцята автомобіля та з бардачка дістав гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 800, 00 гривень, поклав його до своєї кишені, та зник з місця події, а по дорозі гаманець викинув в лісосмузі між селом Гавронщина та смт. Макарів Київської області. Своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_10 шкоду на суму 3 800, 00 гривень.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді трьох місяці арешту. У відповідності до вимог ч. 1 ст.71 КК України, з застосуванням вимог ст.72 КК України, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої ним частини покарання за вироком Летичевським районним судом Хмельницької області від 19 червня 2010 року, у вигляді 1 року позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня виконання вироку. Запобіжний захід не обирався.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодший радник юстиції ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 28 травня 2019 рокускасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2010 року - у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців 23 дні та, перерахувавши відповідно до п.1 ч. 1 ст. 72 КК Українипокарання у виді арешту строком 3 місяці на 3 місяці позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців 23 дні. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, що у порушення вимог закону ОСОБА_9 неправильно призначено покарання, так як воно є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2010 року, від відбування якої обвинувачений був звільнений умовно-достроково 26 червня 2015 року, та не відбута частина покарання становить 1 рік 6 місяців 23 дні.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 06 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_9 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК Україниза обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

П. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Засадами ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 статті 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обвинуваченого ОСОБА_9 вироком Летичевського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2010 року було засуджено за ч. 3 ст.187, ч.2 ст. 383, ст. 70 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, та був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 26 червня 2015 року на 1 рік 6 місяців 23 дні. Вказаний строк є невідбутою частиною покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання не врахував вищенаведені положення закону, призначивши обвинуваченому таке покарання, яке є меншим невідбутого за попереднім вироком, чим було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками про те, що враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, призначене судом першої інстанції покарання є співмірним вчиненому діянню, однак, при визначені розміру остаточного покарання колегія суддів враховує положення ст. 72 КК України щодо правил складання покарань.

За даний обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку Макарівського районного суду Київської області від 28 травня.2019 року та підлягають до задоволення.

Вище зазначені обставини, відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції, яким слід призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст.185 КК України покарання у виді арешту строком на 3 місяці. На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, у відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КК України, приєднати не невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2010 року - у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців 23 дні та, перерахувавши відповідно до п.1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді арешту строком 3 місяці на 3 місяці позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців 23 дні

Керуючись ст. ст. 615, 404, 405, 407,413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, у відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КК України, приєднати не невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2010 року - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців 23 (двадцять три) дні та, перерахувавши відповідно до п.1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді арешту строком 3 місяці на 3 місяці позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (дев'ять) місяців 23 (двадцять три) дні.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4