Номер провадження: 11-сс/813/13/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2022 року за клопотанням старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Ізмаїльського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2022р. задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 14.11.2022р., в межах строку досудового розслідування. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 984 800 грн.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді від 19.09.2022р. і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник послався на те, що при застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було порушено його право на справедливий суд, що у свою чергу привело і до порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки було порушено встановлену законом процедуру позбавлення особи свободи, а саме те, що ОСОБА_6 є етнічним молдованином, відноситься до молдавської національної меншини, українською мовою не розмовляє та її не розуміє, про що було зазначено в протоколі затримання. Отже підозрюваний не був інформований зрозумілою йому мовою про підстави арешту, що є порушенням його права на свободу, а проведення судового розгляду без участі перекладача, порушенням права на справедливий суд. Крім того, є необґрунтованим та формальним висновок слідчого судді про наявність ризику втечі підозрюваного у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Прокурор належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

05 січня 2023 року на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_7 , який за погодженням з ОСОБА_6 просить розглядати апеляційну скаргу без їх участі.

У зв`язку з викладеним, враховуючи стислі процесуальні строки розгляду справ відповідної категорії, з метою забезпечення права підозрюваного на апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився 14 листопада 2022 року, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу э забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених частиною першою цієї статті.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478 від 11.07.2022р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

16.09.2022р. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 17.09.2022р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання доцільності обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178, 183 КПК України, дійшов висновку, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.09.2022р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, надання засобів, вчинення щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, яке за класифікацією кримінальних порушень відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст.178, 331 КПК України, які регламентують обрання запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та належно дослідженими слідчим суддею доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.09.2022р., протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_10 від 17.09.2022р., протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.09.2022р., протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_11 , протоколом обшуку транспортного засобу від 16.09.2022р., протоколами обшуку від 17.09.2022р.

При цьому слідчим суддею вірно зазначено, що на даному етапі не вирішується питання винуватості особи у вчиненні ним того чи іншого кримінального правопорушення, а вирішується питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення особою кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим, ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, а також те, що підозрюваний проживає у прикордонній смузі з Республікою Молдова, може володіти знаннями і навичками незаконного перетинання державного кордону, може спонукати його до переховування від органу судового розслідування і суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється. Крім того, наявні ризики передбачені п.3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, володіючи інформацією про анкетні данні свідків у справі та з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно на них впливати, схиляючи до надання неправдивих показань.

Також на теперішні час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а тому перебуваючи на свободі підозрюваний буде мати можливість підтримувати зв`язок з такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування, чим може перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Також підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, оскільки офіційно не працює та не має постійного доходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вище зазначене, колегії суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий вид запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії» § 145, «Гарицьки проти Польщі» § 47, «Храїді проти Німеччини» § 40, «Ілійков проти Болгарії» §§ 80-81).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органі досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи те, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення цього кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечний характер кримінального правопорушення направлений на посягання встановленого порядку перетинання державного кордону та його безпеку, наявність корисливого мотиву, особу підозрюваного, який не праює, постійного доходу не має, що може спонукати його до продовження вчинення кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять.

Враховуючи характер кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності із тяжкістю можливого покарання, дані про його особу, а також те, що на теперішній час наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вказані обставини, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави вважати, що застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення права підозрюваного ОСОБА_6 на справедливий суд, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси підозрюваного представляла адвокат ОСОБА_12 . Крім того, ані адвокатом, ані підозрюваним не було порушено питання щодо залучення перекладача для участі у справі, оскільки підозрюваний не розуміє української мови.

Крім того з наданих стороною обвинувачення копій документів вбачається, що ОСОБА_6 вивчав українську мову, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції не вбачає порушення прав підозрюваного.

Крім того, доводи апеляції щодо необґрунтовано визначеного слідчим суддею розміру застави, також не заслуговують на увагу, оскільки при визначені розміру застави слідчим суддею було враховано тяжкість кримінального правопорушення, кількість епізодів, підвищений суспільний інтерес справи, а також те, що вчинене кримінальне правопорушення під час дії в Україні воєнного стану, що дає слідчому судді право визначити розмір застави, що перевищує встановлений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також в ході розгляду справи в апеляційному суді, стороною захисту не наведено обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже висновок суду про наявність достатніх підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст 404, 405, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2022 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 14.11.2022р., в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 984 800 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4