Провадження № 1-кс/947/2050/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000318 від 25.09.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, старшого інженера відділу телефонних комунікацій та структурованих кабельних систем управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000318 від 25.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 20.03.2020 року за № 102 о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_5 було призначено на посаду оперуповноваженого відділу оперативних розробок Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Сторона обвинувачення у поданому клопотанні зазначає про наступні обставини.

24.09.2021 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , будучи працівником Національної поліції України, керуючи технічно справним автомобілем «Peugeut Boxer», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 50 км/год з боку м. Одеси в напрямку с. Кучургани, по асфальтованій автомобільній дорозі «Одеса-Кучургани» в с. Кам`янка Одеської області на 34 км+77,2 м., із сухим покриттям, в світлу пору доби, в своїй смузі руху автомобільної дороги, що позначена дорожньою розміткою 1.1 п. 34 розділ 1 «Горизонтальна розмітка» Правил дорожнього руху України, і призначена для руху нерейкових транспортних засобів яка складається з двох поздовжніх смуг, тобто суміжних проїзних частин, діючи в порушення вимог п. 14.6 (г, в), п.10.1 Правил дорожнього руху України проявив необережність у виді кримінальної протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, легковажно розраховував на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у зв`язку з чим відповідно не відреагував на її зміну, при наступних обставинах.

Так, водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Peugeut Boxer», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в своїй смузі руху автодороги «Одеса-Кучургани» в напрямку с. Кучургани, яка складається з двох смуг руху (по одній смузі в кожному напрямку), не переконавшись в безпеці свого маневру та у відсутності зустрічного транспорту, перед перехрестям та знаком пішохід, зманеврував вліво на зустрічну смугу, яка розділена лінією дорожньої розмітки 1.1 п. 34 розділ 1 «Горизонтальна розмітка» Правил дорожнього руху України, з метою обгону попереду стоячих автомобілів, не вжив заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації шляхом повної зупинки транспортного засобу, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, де допустив зіткнення (частково на асфальтному покритті) у зустрічній смузі руху правою боковою частиною автомобіля «Peugeut Boxer» (до перехрестя приблизно 20 - метрів) з вантажним автомобілем «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався із швидкістю 50 км/год, у зустрічному напрямку по своїй смузі руху, в напрямку «Кучургани-Одеса».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Peugeut Boxer», номерний знак НОМЕР_1 :

- ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер.

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Висновками проведених експертиз було встановлено, що дії ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку з настанням події та суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинило смерть, тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

В свою чергу водій автомобіля «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_9 , не мав технічної можливості уникнути пригоди належним виконанням вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху України».

За вказаних обставин 13.02.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладені вище обставини, сторона обвинувачення вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2.Позиції учасників судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, ризики зазначені у клопотанні сторони обвинувачення свого підтвердження не мають. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні з підозрою не погодився та щодо обрання запобіжного заходу підтримав думку захисника і просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 13.02.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.03.2021 року за участю автомобілів «Peugeut Boxer», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 ; протоколом огляду трупу від 25.09.2021 року ОСОБА_10 (пассажир «Peugeut Boxer»), який отримав тілесні ушкодження що складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови та тулубу. Смерть якого знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією кримінального правопорушення; ухвалою про арешт майна, яке визнано речовим доказом: «Peugeut Boxer» та «МАЗ»; висновком інженерно-технічної експертизи транспортних засобів «Peugeut Boxer» та «МАЗ», які є технічно справними на момент дорожньо-транспортної пригоди; висновком дрожньо-транспортної експертизи щодо автомобілів «Peugeut Boxer» та «МАЗ», згідно якої встановлено що автомобіль «Peugeut Boxer» контактував своєю правою частиною з автомобілем «МАЗ» під кутом 1000; висновоком автотехнічної експертизи № 22-5886 згідно якої водій ОСОБА_8 , шляхом належного виконання вимог пунктів: п. 14.6(г, в), п.10.1 Правил дорожнього руху України та дорожньої розмітки 1.1 п. 34 розділ 1 «Горизонтальна розмітка» Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем «Peugeut Boxer», гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . В свою чергу водій автомобіля «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_9 , не мав технічної можливості уникнути пригоди належним виконанням вимог п.12.3 «Правил дорожнього руху України»; висновками судово-медичної експертиз стосовно ОСОБА_10 який отримав тяжкі тілесні ушкодження несумісні із життям, ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження та ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження; протоколами допиту водія автомобіля «МАЗ» ОСОБА_9 , який пояснив, що їхав із швидкістю 50 км/ч в сторону м. Одеси від с. Кучургани, та пересікши перехрестя за 30 метрів від нього, не маючи технічної можливості не здійснив зупинку автомобіля, та в результаті чого за 30 метрів здійснив контактування передньою частиною автомобіля «МАЗ» з правою боковою частиною автомобіля «Peugeut Boxer». В результаті чого один з пасажирів «Peugeut Boxer» отримав тяжкі тілесні ушкодження не сумісні із життям, а два інші тяжкі та середньої тяжкості. Будь яких пішоходів не було, крім цього, для повороту на ліво, у зустрічному напрямку зупинився автомобіль, а за ним ще два автомобіля; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що рухався на автомобілі «Део Ланос» та бачив, з правої на узбіччі зупинився автобус, а також за автобусом зупинилось ще два автомобіля. Пішоходів які переходили дорогу не було. При цьому, автомобіль «Peugeut Boxer» пересік суцільну лінію та здійснив виїзд на зустрічну смугу з метою обгону стоячих автомобілів, чим допустив зіткнення з автомобілем «МАЗ»; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 (пасажир автомобіля «Peugeut Boxer»), пояснила що з правої на узбіччі зупинився автобус, а також за автобусом зупинилось ще два автомобіля. Пішоходів які переходили дорогу не було. При цьому, автомобіль «Peugeut Boxer» здійснив виїзд на зустрічну смугу з метою обгону стоячих автомобілів, чим допустив зіткнення з автомобілем «МАЗ»; слідчими експериментами за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , які підтвердили показання під час допиту; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.09.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.09.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 03.08.2022 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відхиляє посилання сторони захисту про те, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 стороною обвинувачення необґрунтовано.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до суспільно-небезпечних наслідків, зокрема до загибелі людини, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення та враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на наступне: підозрюваний не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до суспільно-небезпечних наслідків, зокрема до загибелі людини, при цьому з підозрою не погоджується.

Все вищевказане в сукупності свідчить про обґрунтованість ризику переховування.

Також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, він, використовуючи свої службові зв`язки, може впливати на експертів, які будуть проводити експертизи у кримінальному провадженні та як наслідок знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя зазначає, що в рамках даного кримінального провадження наявні особи потерпілих та свідків, на показання яких сторона обвинувачення на теперішній час посилається в обґрунтування існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілих та свідків, які можуть повідомити важливі обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що КПК встановлює наступну процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, такий ризик як вплив на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, а також свідків, та дослідження їх судом.

Враховуючи факт того, що підозрюваному відомі анкетні дані потерпілих та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Заперечення сторони захисту в частині того, що зазначені ризики є необґрунтованими свого підтвердження під час розгляду клопотання не знайшли.

Проте, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення він необґрунтований, а тому приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування такого ризику та про його фактичну відсутність.

Крім цього, сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання та є необґрунтованим, так як стороною обвинувачення не надано даних, що вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності або відповідно до оперативної інформації планує вчинити інше кримінальне правопорушення.

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що вчинення кримінального правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000318 від 25.09.2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 17.03.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1