Провадження № 1-кс/761/7321/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000173 від 23.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на житловий будинок літ. А по вул. Квітки-Основ`яненка, будинок № 16-Д у м. Києві, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, із забороною користування будь-якими особами та проведення будівельних робіт.

Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173 від 23.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи вживають заходи щодо шахрайського заволодіння правом на майно, а саме щодо отримання у власність та/або у користування земельних ділянок за кадастровими номерами :79:249:0019, :79:249:0020, :79:249:0025, :79:249:0022 по АДРЕСА_1 , які знаходяться у власності Територіальної громади міста Києва.

Таким чином, невстановлені особи використовуючи підроблену довідку про технічні показники об`єкта на підтвердження поштової адреси нібито видану ФОП ОСОБА_4 , за участі приватного нотаріуса Київський міський нотаріальний округ ОСОБА_5 , зареєстрували право власності на житловий будинок літ. А по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 .

Право власності на вказаний житловий будинок 21.01.2022 зареєстровано за ОСОБА_6 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального кругу ОСОБА_5 , на підставі довідки про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 21.05.2021 року, серія № 07/21, посвідченого/виданого ФОП ОСОБА_4 . Номер запису про право власності 46428526 від 21.01.2022.

Проте, у ході проведення огляду на місці за вказаною адресою слідчим у ході огляду земельної ділянки не встановлено будь-якої забудови.

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів КМДА встановлено, що інформація про формування земельних ділянок з кадастровими номерами :79:249:0019, :79:249:0020, :79:249:0025, :79:249:0022 у розумінні статті 79 Земельного кодексу України в Департаменті відсутня. Таким чином, документи щодо вказаних земельних ділянок у Департаменті відсутні.

Київська міська рада рішення про передачу усіх вищевказаних земельних ділянок у власність бо користування не приймала. Інформація щодо державної реєстрації речових прав на них у Департаменті відсутня.

31.01.2023 постановою прокурора в порядку ст. 98 КПК України житловий будинок літ. А по АДРЕСА_1 визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню так як є матеріальним об`єктом, який містить сліди кримінального правопорушення, а також отриманий у власність внаслідок вчинення протиправних дій.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також прокурор просить змінити прохальну частину клопотання, в якій просить накласти арешт у вигляді позбавлення права на відчуження житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , та обліковується за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000, із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені прокурором у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 23.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 31.01.2023 будівлю літ. А по вул. Квітки-Основ`яненка, будинок № 16-Д визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000173 від 23.09.2022.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до матеріалів клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді позбавлення права на відчуження житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , та обліковується за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000, із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1