Справа № 201/7001/2018
Провадження № 1-кп/201/86/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001466 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 12.01.2009 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком три роки;

- 16.08.2011 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1 ст. 309, ст.. 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. Звільнився 09.07.2013 умовно-достроково на 11 місяців 1 день;

- 24.04.2015 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 263 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік; судимість погашена, зазначено у вироку для правильного обчислення судимостей описаних вище;

- 01.06.2016 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; судимість погашена, зазначено у вироку для правильного обчислення судимостей описаних вище;

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 14.06.2018 близько 21-00 год., керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_6 , де, реалізовуючи свій злочинний умисел, візуально переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасово відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , взяв з його гаманця грошові кошти у розмірі 500 гривень та поклав у свою кишеню, тим самим ОСОБА_3 , умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, повторно таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , завдавши йому майнову шкоду у розмірі 500 гривень, після чого, разом із викраденим майном із місця вчинення злочину зник, таким чином ОСОБА_3 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав, пояснив, що на той час він був залежний від наркотиків і оперуповноважений ОСОБА_7 запропонував йому кошти щоб він визнав свою вину по цій справі, хоча все це не правда.

Не зважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_3 підтверджується зібраними стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні, а саме:

- потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2018 о 18-00 год. на 6-му масиві зустрів ОСОБА_3 , якого знав чотири роки, іноді випивали спиртні напої. В той день у потерпілого були гроші, так як отримав зарплату 2 500 гривень, запропонував ОСОБА_3 випити. Вони зайшли в двір будинку АДРЕСА_2 та почали вживати алкогольні напої. Десь о 21-00 він пішов справити нужду, а коли повернувся то побачив, що ОСОБА_3 не було і у нього пропали грошові кошти у розмірі 500 гривень з гаманця, який він залишив біля ОСОБА_3 ;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.06.2018 (т.2 а.с.6), згідно якого ОСОБА_6 повідомив про те, що 14.06.2018 в дворі будинку АДРЕСА_2 по Бульвару Слави о 21-00 год. раніше знайомий йому ОСОБА_3 шляхом вільного доступу із його гаманця скоїв крадіжку грошових коштів у розмірі 500 грн.

-протокол проведення слідчого експерименту від 21.06.2018 (т.2 а.с. 22-23), згідно якого ОСОБА_3 в присутності понятих за адресою: АДРЕСА_3 у дворі вказав механізм та деталі скоєння злочину 14.06.2018 та пояснив, що в той день о 21-00 год. перебував на цьому місці разом з ОСОБА_8 та вживав алкогольні напої. Коли ОСОБА_9 пішов в туалет, він взяв його гаманець та викрав з нього грошові кошти у розмірі 500 гривень. Через деякий час, ОСОБА_9 повернувся та підозрюваний залишив місце скоєння злочину.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про доведеність вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині і його дії слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до не тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку що звільнення від відбуття покарання під умовою належної поведінки з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, з великою вірогідністю забезпечить виправлення обвинуваченого, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

Питання про судові витрати та речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1