Справа № 646/834/23
№ провадження 1-кс/646/306/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , слідчого- ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від «03» березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Солнцево Солнцевського району Курської області РФ, громадянина України, українця, без освіти, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: - 14.06.2021 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 186КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від «03» березня 2023 року, у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, повторно, під час дії воєнного стану, поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався.

Досудовим розслідування встановлено, що 02 березня 2023 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, під час дії воєнного стану поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжувався, ОСОБА_5 перебував поблизу будівлі № 82 на проспекті Юрія Гагаріна у місті Харкові, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов попереду. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном належним ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_7 та, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, в ділянку носа.

Від вказаного удару, ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на ґрунт.

Після чого, ОСОБА_5 , почав хаотично наносити удари (більше 10) руками та ногами в обличчя ОСОБА_7 , який, у цей час, знаходився у положенні лежачи.

Після чого, діючи відкрито для потерпілого і сторонніх осіб,

ОСОБА_5 , забрав у ОСОБА_7 два полімерні пакети з продуктами харчування та сумку чорного кольору, в якій знаходились особисті речі належні потерпілому, а саме мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору в робочому стані (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), з двома сім-картами оператору «Київстар» ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України на ім`я потерпілого № НОМЕР_5 , банківська карта «Укргазбанк» (№ НОМЕР_6 ), банківська карта «Monobank» (№ НОМЕР_7 ) та інші картки магазинів. Після чого, ОСОБА_5 , не реагуючи на вимоги потерпілого повернути викрадене, покинув місце вчинення злочину та обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме : відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

Отже, щоб запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що на його думку підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, а також ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

Слідчий підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання, підозрюваний зазначив, що в нього є бабуся похилого віку, якій потрібна допомога по господарству у період воєнного часу, захисник просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що підозрюваний не має немає наміру переховуватись від суду.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення підозрюваного, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

03.03.2023 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000270, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03.03.2023 ОСОБА_5 о 13год .20хв. згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, затриманий в порядку ст.208 КПК 03.03.2023 року.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 від 03.03.2023, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 03.03.2023, протоколом огляду предмету від 03.03.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.03.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 від 03.03.2023.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

За таких умов, щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушенне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик - це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду ; вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ще свідчать такі дані, як відсутність постійного місця проживання у ОСОБА_5 , відсутність тісних родинних зв`язків та не працевлаштованість;-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; підозрюваний перебуваючи на свободі, може здійснювати тиск та незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, та спробувати таким чином уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину; п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.на наявність даних про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить наявність інформації про вчинення особою протиправної діяльності та наявність попередніх судимостей.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України" Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий зазначив, що аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування.

Крім того, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п.50, ECHR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ECHR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Також, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особу у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, на час розгляду клопотання, прокурором доведено ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінується, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від «03» березня 2023 року, у відношенні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 03.03.2023.

Дата закінчення дії ухвали 01.05.2023 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1