справа № 691/936/14-к
провадження № 1-в/691/36/22
УХВАЛА

02 грудня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

начальника Черкаського РС №1 філії Державної установи

«Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище подання фахівця Черкаського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування подання, фахівець зазначила, що 23.12.2014 року вироком Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 було визнано винним і засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі і звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: зобов`язано не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Вирок вступив в законну силу 22.01.2015 року.

06.02.2015 року засуджений ОСОБА_5 поставлений на облік в Городищенському районному секторі філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

14.05.2015 року начальником Городищенського МРВ КВІ УДПтСУ в Черкаській області до Городищенського районного суду Черкаської області направлено подання про направлення ОСОБА_5 , звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

25.05.2015 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області було відмовлено у поданні кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Черкаській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для реального відбування покарання, призначеного вироком суду від 23.12.2014 року, через відсутність законних підстав для задоволення такого подання.

21.06.2016 року вироком цього ж суду ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України (за вчинену крадіжку майна у листопаді 2014 року, без встановлення дати вчинення), до покарання у виді одного року позбавлення волі по укладеній мировій угоді між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 . Вирок вступив у законну силу 21.07.2016 року.

Вказаний вирок підлягав самостійному виконанню, тобто окремо від вказаного вище вироку цього ж суду від 23.12.2014 року, згідно роз`яснень даних у абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у якому вказано, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановления вироку, в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і кожен вирок виконується самостійно. Про що вказав Городищенський суд у вироку від 21.06.2016 року.

ОСОБА_5 05.01.2017 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.06.2016 року.

Засуджений ОСОБА_5 10.01.2017 року поставлений на облік Городищенського РВ КВІ УДПтСУ в Черкаській області для виконання обов`язків покладених вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням ряду обов`язків визначених ст.76 КК України.

11.04.2019 року ОСОБА_5 засуджений Оболонським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення передбаченою ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі за вчинене ним 22.02.2019 року кримінальне правопорушення. Вирок вступив в законну силу 27.06.2019 року.

15.01.2020 року вироком Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_5 визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України (за вчинене правопорушення 30.11.2018 року), до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Тобто, на підставі ч.1 ст.70 КК України було зараховане покарання, призначене по вироку Оболонського районного суду від 11.04.2019 року. Вирок набрав законної сили 15.02.2020 року.

Покарання засуджений відбув 11 жовтня 2020 року.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2014 року ні Оболонським, ні Печерським районними судами м. Києва не ураховувався.

А тому, вважає, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання, за вчинення нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, призначеного вироком Городищенського районного суду від 23.12.2014 року, який набрав чинності 22.01.2015 року, що не був виконаний протягом 5 років, з урахуванням часу вчинення ним повторного кримінального правопорушення у листопаді 2014 року (дата не встановлена), вирок який було ухвалено Городищенським районним судом 21.06.2016 року, та який набрав законної сили 21.07.2016 року.

Але, у даній ситуації вирок неможливо було виконати, оскільки ОСОБА_5 не ухилявся умисно від відбування покарання, призначеного вироком Городищенського районного суду від 23.12.2014 року, так як систематично відбував покарання у виді позбавлення волі. Доказом відсутності ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання є ухвала Городищенського районного суду Черкаської області від 25.05.2015 року, якою було відмовлено у поданні кримінально-виконавчої інспекції УДІІтСУ в Черкаській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для реального відбування покарання, призначеного вироком суду від 23.12.2014 року, через відсутність законних підстав для задоволення такого подання.

А інше подання КВІ від 13.06.2017 року взагалі не розглядалося Городищенським районним судом щодо умисних порушень ОСОБА_5 , бо суд вказав, що потрібно розшукати ОСОБА_5 , а потім буде вирішуватися питання щодо допущених ним порушень, але на вказаний період часу ОСОБА_5 перебував з 26.03.2016 року під вартою, а потім відбував покарання у місцях позбавлення волі по вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 21.06.2016 року за ч.2 ст.185 КК України (за вчинену у листопаді 2014 року крадіжку майна), у виді 1 (одного) року позбавлення волі по укладеній мировій угоді між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.3 та ч.4 ст.80 КК України, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності у цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, оскільки гр. ОСОБА_7 після вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2014 року та засудженням за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, у листопаді 2014 року (дата не вказана), вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке 21.06.2016 року був засуджений вироком Городищенського районного суду за ч.2 ст.185 КК України, вирок вступив у законну силу 22.07.2016 року, то відбулося переривання давності виконання вироку від 23.12.2014 року і рахується цей строк з дня вчинення злочину, що мав місце у листопаді 2014 року, а оскільки дата не встановлена, то цей строк рахується з 30.11.2014 року і закінчується 30.11. 2019 року ( ч.4 ст.115 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, просила задоволити подання та звільнити ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2014 року .

В судовому засіданні, представник органу пробації підтримала подання, посилаючись на обставини, наведені вище.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що строки звернення до виконання вироку Городищенського районного суду від 23.12.2014 року на день розгляду цього подання не закінчились, оскільки ОСОБА_5 постійно порушував покладені на нього вироком суду обов`язки та неодноразово в цей час був притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення нових злочинів.

Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду подання в судове засідання не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду подання до суду не звертався.

Суд проводить засідання за наявної явки учасників, що не суперечить приписам ч.5 ст.539 КПК України.

Вислухавши представника органу пробації, прокурора, дослідивши матеріали подання, суд вважає наступне.

Як зазначалося вище, вироком Городищенського районного суду від 23.12.2014 року, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 був звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України, на ОСОБА_5 були покладені обов`язки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, що відповідало вимогам ст.ст.75, 76 КК України (в редакції чинній на день постановлення вищезазначеного вироку). Вказаний вирок вступив в законну силу 22.01.2015 року.
Згідно вимог ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч.1, 3, 4 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: зокрема, п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на іспитовому терміні згідно з вироком Городищенського районного суду від 23.12.2014 року, був засуджений вироком Городищенського районного суду від 21.06.2016 року за інший злочин, покарання за яким у виді одного року позбавлення волі, відбув реально, після чого будучи повторно поставленим на облік в органи пробації, покладені на нього обов`язки вироком суду від 23.12.2014 року, порушував та перебував в розшуку під час якого вчинив нові злочини 30.11.2018 року та 26.02.2019 року, за які був засуджений Печерським районним судом м. Києва 15.01.2020 року та Оболонським районним судом м. Києва 11.04.2019 року до покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Городищенського районного суду від 23.12.2014 року, а тому, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 76, ст. 78, 80 КК України, п. 9 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання фахівця Черкаського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів, з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1