Справа № 460/5271/17
Провадження №1-кп/944/71/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2017 за №0000243, 17.12.2022 за № 0000325 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колодниця, Стрийського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у порядку ст. 89 КК України не судимого, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «молодший сержант»

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.3 ст.408 КК України,

в с т а н о в и в:

військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за мобілізацією, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 14.09.2017 самовільно залишив місце проходження військової служби - військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся до часу скерування кримінального провадження в суд, чим вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 408 КК України.

Окрім цього, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та в період з 27.08.2022 по 04.01.2023 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки в умовах воєнного стану, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінальих правопорушень визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальних актах. В судовому засіданні також пояснив, що відсутність на військовій службі у вказані періоди пов`язана із сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальних актах, і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинені військовослужбовцем в умовах воєнного стану та за ч.3 ст.408 КК України, як самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст.65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та враховує дані про особу обвинуваченого, який у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, зважаючи на його стан здоров`я, оскільки 17.04.2022 року отримав поранення у районі вогневих позицій РОП "Стелс" (н.п.Новозванівка, Луганська область) та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, зважаючи на щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позитивну характеристику за місцем проживання, є призначення йому покарання на підставі ст.69 КК України нижче порівняно з санкцією ч.3 ст.408 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворе.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, отримав поранення під час виконання службових обов`язків, наявність обставин, що пом`якшують покрання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Слід зазначити, що станом на час розгляду справи набрав чинності Закон України від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ, який набув чинності з 27 січня 2023 року та відповідно до якого внесені зміни до статті 75 КК України, що значно погіршують становище особи. Таким чином, суд вважає за необхідне при призначенні покарання, із урахуванням статті 5 КК України, застосувати положення статті 75 КК України, які діяли на час скоєння інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, оскільки такі поліпшують становище обвинуваченого.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 - 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

- за ч.3 ст. 408 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 згідно з ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1