Справа № 529/280/22
Провадження № 1-кп/529/36/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 16.09.2021 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого СБК «Лан» заступником голови кооперативу, раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Оболонь Семенівського району Полтавської області, громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, працюючої головним бухгалтером СБК «Лан», раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України,
встановив:
Відповідно до обвинувального акта, у жовтні 2019 року (точної дати під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, досягли згоди про включення до складу засновників с/г багатопрофільного кооперативу «ЛАН» ОСОБА_7 , з метою зміни керівного складу кооперативу складу кооперативу та отримання контролю над його діяльністю.
З цією метою, 29.10.2019 ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, в с.Жадани Диканського району Полтавської області склали протокол № 1 загальних зборів членів сільськогосподарського багатопрофільного кооперативу «ЛАН» від 29.10.2019, в який внесли завідомо неправдиві відомості щодо участі на зборах члену кооперативу ОСОБА_8 та правомочності зборів.
Згідно вказаного протоколу прийнято рішення щодо: обрання головою загальних зборів членів СБК «Лан» - ОСОБА_5 , секретарем зборів ОСОБА_6 ; включення до складу засновників СБК «Лан» ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; виключення із складу засновників СБК «Лан» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (на підставі заяв), ОСОБА_11 (на підставі п.4.5 Статута та порушення п.4.4 Статута); звільнення з посади Голови правління СБК «Лан» ОСОБА_5 з 29.10.2019; призначення на посаду Голови правління ОСОБА_7 з 30.10.2019; внесено зміни до Статута СБК «Лан», шляхом викладення та затвердження його в новій редакції; доручити ОСОБА_7 здійснити всі необхідні дії для державної реєстрації змін.
При цьому, протокол зборів № 1 підписаний лише двома учасниками - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , без участі третього учасника ОСОБА_8 , у звязку із чим вимога щодо кворуму у 75 % не була дотримана, а рішення про ухвалення рішень зборами стосовно прийняття, внесення змін до статуту, вступ до обєднання та вихід з нього є нікчемними та не відповідають дійсності.
Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та особою відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, були обізнані про те, що протокол № 1 загальних зборів членів СБК «Лан» від 29.10.2019 є підробленими та ОСОБА_7 незаконно включено до складу засновників та призначено з 30.10.2019 на посаду Голови правління вказаного кооперативу, а також останнього уповноважено здійснювати всі необхідні дії для державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
30.10.2019 особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно та з корисливих мотивів, від імені службової особи кооперативу, вніс у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, а також умисно подав зазначені документи, які містили завідомо неправдиві відомості, для проведення такої реєстрації юридичної особи СБК «Лан» до державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу Бричківської сільської ради Полтавської області ОСОБА_12 , з метою отримання контролю над вказаним кооперативом.
У подальшому на підставі поданої заяви особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, державний реєстратор ОСОБА_12 вчинила реєстраційні дії щодо юридичної особи СБК «Лан» - зміна відомостей про органи управління юридичної особи, зміна органу управління, зміна розміру статутного капіталу юридичної особи, зміна складу або інформації про засновників, зміна складу засновників юридичної особи, зміна статутного капіталу та зміна керівника, зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, а саме вчинення умисних дій, які виразилися у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.205-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника та просили закрити провадження по справі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив вказав, що у кримінальному провадженні закінчилися строки давності, передбачені ст.49 КК України, в редакції станом на момент вчинення злочину, тому з урахуванням ст.5 КК України наявні підстави для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, заборон та перешкод немає.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов до таких висновків.
Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.205-1 КК України.
Згідно з обвинувальним актом обвинувачення стосується подій, які мали місце 29.10.2019.
Санкція ч.2 ст.205-1 КК України (в редакції станом на 18.10.2019), тобто на момент вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафа від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, відповідно до ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відносилось до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до п..2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
На час розгляду справи у суді першої інстанції, положення вказаних статей зазнали змін.
Чинна редакція ст.12 КК України відносить кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205-1 КК України до нетяжких злочинів. Санкція передбачає покарання у виді штрафа від восьми тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
З аналізу вказаних статтей вбачається, що після внесення змін до вказаних статей мало місце погіршення становища обвинувачених порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час інкрімінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За загальним правилом, закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі ч.2 ст.5 КК України.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, у випадку дії у часі закону про кримінальну відповідальність, відносно особи підлягає застосуванню «найліпший» закон чи його частина.
У зв`язку з цим у даному кримінальному провадженні є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції від 18.10.2019, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) за якими строк давності для звільнення від кримінальної відповідальності становить 3 роки з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.205-1 КК України, і до дня набрання вироком законної сили, який на даний час вже минув.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відомості про оголошення обвинувачених в розшук, чи вчинення ними нового злочину в період з 29.10.2019 по даний час відсутні.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження №51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Крім того ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.
З пояснень обвинувачених, останні розуміють правові наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави, тверджень щодо їх реабілітації не висловлювали, надали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та те, що на даний час минули строки притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, передбачені ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), а саме 3 роки та згоду обвинувачених на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, клопотання захисника підлягає задоволенню.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

ухвалив:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності задовольнити.
ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_6 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000051 від 16.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Речові докази по кримінальному провадженню - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1