Провадження № 1-кп/127/628/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000133 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого не офіційно, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 332-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) будучи особою, якій заборонено в`їзд на територію України, перетнув державний кордон України за наступних обставин.
16.09.2019 ОСОБА_4 , в`їхав на територію України - через пункт пропуску «Бориспіль-D» за паспортним документом № НОМЕР_1 , виданим 20.02.2019, терміном дії до 19.02.2029, з приватною метою, після чого територію України не покидав.
Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012, іноземці, які на законній підставі прибули в Україну, можуть перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду.
Тобто, за час дозволеного 90-денного строку на протязі 180 днів, на момент виявлення, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 перебував в Україні понад встановлений строк та із заявою щодо продовження строку перебування до територіальних органів і підрозділів Державної міграційної служби України не звертався, продовжував знаходитись на території України без законних на це підстав, заходів щодо виїзду за межі України не вживав.
На підставі наведеного, 12.05.2021 Шевченківським районним відділом у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав за межі України, складено протокол про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, у зв`язку із грубим порушенням міграційного законодавства та невиїзду у встановлений термін за межі України, відсутністю законних джерел доходів та підстав для подальшого перебування на території України, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Шевченківським районним відділом у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області прийнято рішення № 8 про примусове повернення з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 , та зобов`язано його покинути територію України до 16.06.2021, а також заборонено в`їзд на територію України строком на три роки. Із прийнятим рішенням було ознайомлено вказаного іноземця, роз`яснено його суть та вручено один примірник даного документу.
У свою чергу, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність перебування на території України 28.05.2021 виїхав за межі України.
В подальшому, щоб незаконно потрапити в Україну, ОСОБА_4 , перебуваючи за межами України, а саме у Азербайджанській Республіці, усвідомлюючи неможливість здійснення ним у встановленому порядку перетину державного кордону України, будучи достовірно обізнаним про те, що йому заборонено в`їзд в Україну, звернувся до національних органів запису актів громадянського стану та змінив власне прізвище із « ОСОБА_7 )» на « ОСОБА_8 )» та у зв`язку із зміною прізвища отримав закордонний паспорт громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_2 виданий 16.09.2021, терміном дії до 15.09.2031.
30.09.2021 громадянин Азербайджанської Республіки Карімзаде ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), діючи умисно, у порушення рішення УДМС у Полтавській області від 19.05.2021 про заборону в`їзду в Україну на три роки, із використанням нового закордонного паспорту громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_3 , що містив недостовірні (неповні) відомості, у зв`язку із відсутністю відмітки про заборону в`їзду на територію України строком на три роки, не повідомляючи при цьому співробітникам Державної прикордонної служби України про заборону в`їзду, незаконно перетнув державний кордон України у напрямку «В`їзд в Україну» у пункті пропуску «Бориспіль-D», чим завершив власні злочинні дії спрямовані на незаконне перетинання державного кордону України.
У подальшому, після незаконного перетинання державного кордону України громадянин Азербайджанської Республіки Карімзаде ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), проживав у м. Дніпро, де перебував понад встановлений строк та із заявою щодо продовження строку перебування до територіальних органів і підрозділів Державної міграційної служби України не звертався, продовжував знаходитись на території України без законних на це підстав, заходів щодо виїзду за межі України не вживав до 08.03.2022.
08.03.2022 громадянин Азербайджанської Республіки Карімзаде ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) із використанням закордонного паспорту громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_3 , у якому була відсутня відмітка про заборону в`їзду, достовірно знаючи, що він перебуває у статусі особи, якій заборонено в`їзд в Україну, діючи умисно, незаконно повторно перетнув державний кордон України у напрямку «Виїзд з України» у пункті пропуску «Грушів».
Продовжуючи протиправну діяльність, 20.06.2022 громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), діючи умисно, у порушення рішення УДМС у Полтавській області від 19.05.2021 про заборону в`їзду в Україну на три роки, із використанням закордонного паспорту громадянина Азербайджанської Республіки № НОМЕР_3 , що містив недостовірні (неповні) відомості, у зв`язку із відсутністю відмітки про заборону в`їзду на територію України строком на три роки, не повідомляючи співробітникам Державної прикордонної служби України про заборону в`їзду, повторно незаконно перетнув державний кордон України у напрямку «В`їзд в Україну» у пункті пропуску «Могилів-Подільський».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Додатково пояснив суду, що у 2015 році він приїхав в Україну, де познайомився з дівчиною - ОСОБА_11 , з якою проживав однією сім`єю. В подальшому обвинуваченому прийшлось виїхати, оскільки закінчились документи проживання, у зв`язку з чим його зобов`язано покинути територію України. Обвинувачений зазначив, що він не хотів залишати свою цивільну дружину, відтак прийшов до переконання про зміну прізвища. Уже на змінене прізвище він отримав закордонний паспорт та приїхав знову в Україну до своєї цивільної дружини. В подальшому він одружився з ОСОБА_11 12.11.2021, з якою на даний час проживають однією сім`єю.
В подальшому ОСОБА_4 повідомив, що він зрозумів, наслідки вчиненого ним діяння та запевняв суд, що він щиро кається у вчиненому та просив суворо його не карати.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 332-2 КК України, як перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України; за ч. 2 ст. 332-2 КК України, як перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, вчинене повторно.
Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи.
Відповідно до вимоги СВ УБУ у Вінницькій області від 09.08.2022 №53/6/7-1729ві про наявність судимостей судом встановлено, що обвинувачений є особою раніше не судимою.
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 12.11.2021, виданого Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 12.11.2021 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 .
Суд також приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання судом враховані конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неофіційно працевлаштований, одружений, наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також особу самого обвинуваченого, який неофіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину. Відтак, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче найнижчої межі, ніж це передбачено санкцією ч. 1, 2 ст. 332-2 КК України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він працевлаштований, однак його заробіток є не постійним та не достатньо високим, суд вбачає наявність об`єктивних факторів, які ускладнюють виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити сплату штрафу із розстрочкою на три місяці рівними частинами.
Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Витрати на залучення експертів в межах даного кримінального правопорушення відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 67, 69, 332-2 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1, 2 ст. 332-2 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 332-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень в дохід держави;
- за ч. 2 ст. 332-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави.
Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень рівними частинами на строк три місяці, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 5667 (п`ять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч. 4 ст. 26 КВК України у разі несплати ним чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: