Провадження № 11-сс/4808/402/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2022 року обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2023 року без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим. Вказує на те, що на даний час не доведено причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, оскільки причину смерті потерпілого буде встановлено висновком судово-медичної експертизи. Вважає, що наявні в матеріалах провадження показання свідка ОСОБА_10 отримані стороною обвинувачення з порушенням КПК і являються незаконними. Посилається на те, що суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував фактичні обставини справи та не провів аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України з врахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи, як того вимагають вимоги чинного законодавства. Звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_9 був доставлений працівниками поліції о 06 год. 02.12.2022 року в Долинське ВП., а протокол затримання за ст. 208 КПК України щодо ОСОБА_9 був складений о 18 год. 02.12.2022 року. Слідчим було проігноровано повідомлення батьків підозрюваного про укладення угоди про надання правової допомоги та захисту їх сина та не прийнято заходів для залучення захисника, а допущено захисника призначеного РЦ НБВПД, дії якого не були спрямовані на захист інтересів підозрюваного, в той час коли слідчі здійснювали психологічний тиск на підозрюваного, вимагаючи зізнання у вчиненні вбивства ОСОБА_11 .

Звертає увагу апеляційного суду на те, що підозрюваний не судимий, одружений, оскільки на протязі 8 років перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , має малолітню дитину, працює без офіційного працевлаштування та являється єдиним утриманцем сім`ї, має постійне місце проживання. Жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведено, а тому немає підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказував на те, що сукупність досліджених судом доказів вказує на безпідставність обвинувачення та невинуватість його підзахисного.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили змінити запобіжний захід підозрюваному з тримання під вартою на домашній арешт;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000257 від 01.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

02.12.2022 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України та 02.12.2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що 29.11.2022 ОСОБА_11 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час проживали за вказаною адресою. У ніч з 29.11.2022 на 30.11.2022 року ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно розпивали спиртні напої за вказаною адресою і між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт. У ОСОБА_9 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 , внаслідок чого останній розпочав душити ОСОБА_11 рукою. З метою завершення умислу ОСОБА_9 розуміючи протиправний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_11 взяв до рук мережевий кабель та накинув останньому на шию і розпочав ним душити його шляхом перетискання горла потерпілого. Переконавшись, що ОСОБА_11 втратив свідомість та не подає ознаки на життя, ОСОБА_9 залишив його лежати на ліжку. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок механічної асфіксії та удавлення органів шиї тупим предметом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується не тільки заявою підозрюваного від 02.12.2022 року та протоколом допиту підозрюваного від 02.12.2022 року, в яких він вказує на свою причетність до вчиненого злочину та повідомляє про його обставини (а.п.4-5, 20-22), а також сукупністю інших доказів по справі: протоколами огляду від 02.12.2022 року, відповідно до яких на місця події знайдено труп потерпілого ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті та вилучено знаряддя злочину (кабель чорного кольору), протоколом огляду трупа від 01.12.2022 року та копією лікарського свідоцтва про смерть №42 від 02.12.2022 року, якими встановлено, що смерть потерпілого наступила від механічної асфіксії, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 02.12.2022 року та іншими доказами( а.п. 23-47).

При цьому, колегія суддів зазначає, що остаточна кваліфікація дій та доведеність вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі досудового розслідування та судового розгляду.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки вони є знайомими, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_9 ніде офіційно не працевлаштований та раніше судимий.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі слідчого судді та підтверджуються матеріалами провадження.

Обираючи відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані захисником підозрюваного в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкість злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що підозрюваний на протязі 8 років перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , має малолітню дитину, працює без офіційного працевлаштування та являється єдиним утриманцем сім`ї, має постійне місце проживання.

Разом з тим, суд також приймає до уваги, що зі змісту матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 та його співмешканка ОСОБА_10 не мають свого місця проживання та тимчасово проживали у потерпілого ОСОБА_11 , не мають постійного офіційного місця роботи.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник посилається на те, що зазначений у протоколі затримання за ст. 208 КПК України щодо ОСОБА_9 час затримання підозрюваного не відповідає дійсності, оскільки слідчі здійснювали психологічний тиск на підозрюваного, вимагаючи зізнання у вчиненні вбивства ОСОБА_11 та проігнорували повідомлення батьків підозрюваного про укладення угоди про надання правової допомоги із захисником.

Разом з тим, вищевказані доводи не впливають на правильність судового рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки судом було встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та стосовно нього існують певні ризики, які свідчать про те, що останній може спробувати вчинити дії, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або вчинить інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що вищевказані доводи сторони захисту можуть бути перевірені за відповідною заявою до компетентних органів в межах іншого кримінального провадження, оскільки захисник фактично стверджує про вчинення правопорушення певними посадовими особами.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.303 КПК України доводи сторони захисту щодо недопустимості отриманих доказів виходять за межі компетенції слідчого судді, можуть бути перевірені судом під час безпосереднього розгляду кримінального провадження за відповідним звинуваченням у вчиненні правопорушення в суді першої інстанції в порядку вимог ст.370 КПК України.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 89 КПК Україні, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду. На стадії досудового розслідування слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин, стадію на якій знаходиться розгляд кримінального провадження, колегія суддів на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

В ОСОБА_14