Київський апеляційний суд
Провадження № 11-сс/824/3455/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 755/4429/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 284, 303-309 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в ході досудового розслідування: були перевірені викладені в заяві ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення обставини, що стосувалися заволодіння шахрайським шляхом кватирою її дядька ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ; проведено необхідний обсяг слідчих дій, проаналізовані висновки почеркознавчої експертизи підпису та почерку ОСОБА_8 , його посмертної судово-психіатричної експертизи, судові рішення різних інстанцій, пов`язані з укладенням між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 договору довічного утримання, за результатами чого слідчий дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, і закрив кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї ОСОБА_6 просить дану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову начальника СВ ВП-4 Дніпровського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_7 від 01 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0004051 від 23 березня 2017 року.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає про помилковість висновків слідчого судді стосовно того, що в ході досудового розслідування цього кримінального провадження була проведена повна та об`єктивна перевірка викладених у її заяві обставин вчиненого кримінального правопорушення. Про неправильність таких висновків слідчого судді, неповноту досудового розслідування та передчасність закриття кримінального провадження, на думку апелянта, свідчить: її клопотання від 18 листопада 2019 року до Київської місцевої прокуратури № 4 та відповідь на нього від 20 листопада 2019 року; невиконання ОСОБА_7 вказівки прокурора про звернення до слідчого судді з метою здійснення приводу свідка ОСОБА_10 ; невиконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року (справа № 755/4429/17, провадження № 1-кс/755/1295/19), на чому вона, ОСОБА_6 , акцентувала увагу у своїй заяві від 03 листопада 2021 року до СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві.

Окрім цього, ОСОБА_6 звертає увагу на те, що протягом досудового розслідування, яке тривало з 23 березня 2017 року до закриття кримінального провадження 01 жовтня 2021 року, у справі змінилось троє слідчих, про що її жодного разу не повідомляли, слідча ОСОБА_7 взагалі не проводила жодних слідчих дій, розслідуванням майже не займалася, її, апелянта, небезпідставні клопотання про проведення процесуальних дій виконані не були. Отже, органом досудового розслідування не вживались всі необхідні заходи, спрямовані на збирання доказів та забезпечення повного і всебічного з`ясування обставин справи.

Також, в порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, її, як потерпілу, не було повідомлено про винесення постанови про закриття кримінального провадження, копія цього рішення до цього часу не надана, чим позбавлено можливості своєчасно його оскаржити.

На виконання вимог ч. 1 ст. 422 КПК України ОСОБА_6 і Дніпровську окружну прокуратуру м. Києва було належним чином повідомлено про час, дату і місце апеляційного розгляду. ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі і клопотаннях до суду просила проводити судове засідання без її участі. Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився.

З урахуванням наведеного та відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка апелянта і прокурора не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали слідчого судді.

Перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_6 та закритого кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями до неї, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 20 січня 2022 року до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_6 від 10 січня 2022 року, подана в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на постанову начальника СВ ВП-4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 01 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0004051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року зазначена скарга залишена без задоволення з тих мотивів, що органом досудового розслідування були повно та всебічно перевірені викладені в заяві ОСОБА_6 обставини, на її думку, шахрайського заволодіння квартирою ОСОБА_8 , за результатами чого слідчий дійшов обґрунтованого висновку про не встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та на цій підставі закрив кримінальне провадження, навівши належні мотиви в постанові.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає правильним і законним за таких підстав.

За змістом ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, в тому числі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 284, ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Отже, таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалам провадження, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на постановлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З матеріалів закритого кримінального провадження слідує, що 20 березня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, яке виразилось у тому, що невстановлені особи за попередньою змовою з нотаріусом ОСОБА_11 шахрайським шляхом заволоділи квартирою її дядька ОСОБА_12 , уклавши із ним 03 лютого 2017 року договір довічного утримання, чим позбавили її спадщини.

За наведеними викладеними в заяві ОСОБА_6 обставинами 23 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та розпочато кримінальне провадження № 0004051.

01 жовтня 2021 року начальником СВ ВП-4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , за результатами досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні, винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На виконання вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, дане процесуальне рішення містить зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотиви винесення такого рішення, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону України.

Так, у постанові викладено суть заяви ОСОБА_6 про вчинене, на її думку, кримінальне правопорушення, результати перевірки викладених в цій заяві відомостей, перелік та аналіз отриманих під час досудового розслідування доказів. В тому числі, в ході досудового розслідування були перевірені дані, на які посилалася заявник, стосовно того, що її дядько ОСОБА_8 в силу похилого віку та наявності тяжких хвороб міг бути неосудним чи психічно неповноцінним, міг стати потерпілим від шахраїв, які, скориставшись його безпорадним станом, уклали із ним договір довічного утримання від 03 лютого 2017 року, виходячи з чого даний правочин, на підставі якого належна покійному ОСОБА_8 квартира АДРЕСА_2 перейшла у власність ОСОБА_9 , може мати ознаки фіктивності. Такі обставини були перевірені слідством та спростовані в постанові сукупністю зібраних доказів, зокрема: даними висновку почеркознавчої експертизи № 8-4/1018 від 13 липня 2017 року, відповідно до якого на наданих на дослідження договорі довічного утримання від 03 лютого 2017 року, договорі про надання послуг № 82 від 03 лютого 2017 року, заяві ОСОБА_8 від 03 лютого 2017 року про скасування заповіту від 28 грудня 2004 року на ОСОБА_6 всі підписи та написи ОСОБА_8 виконані саме ним, а не іншою особою; даними висновку посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 № 687 від 20 жовтня 2017 року, згідно з яким на момент підписання зазначених договорів ОСОБА_8 усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними; рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року, яким відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , про визнання недійсним згаданого договору довічного утримання, укладеного 03 лютого 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та постановами Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року і Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 червня 2021 року, якими указане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Зазначені в постанові про закриття кримінального провадження дані відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на його матеріалах.

Колегія суддів вважає, що зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема ті, на які містяться посилання в постанові, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в даному випадку не підтверджують наведені в заяві ОСОБА_6 обставини заволодіння шахрайським шляхом квартирою ОСОБА_8 під видом укладення із ним фіктивного договору довічного утримання, а відтак об`єктивно та законно обумовлювали необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зважаючи на те, що отриманими в ході досудового розслідування доказами були спростовані твердження заявника з приводу незаконності та фіктивності укладеного із ОСОБА_8 03 лютого 2017 року договору довічного утримання і шахрайського заволодіння його квартирою, то посилання ОСОБА_6 на те, що слідством не було допитано як свідка ОСОБА_10 , яка через декілька днів після укладення угоди, а саме 06 лютого 2017 року, написала розписку про отримання від ОСОБА_8 на зберігання до 08 лютого 2017 року 35000,00 гривень, на переконання колегії суддів, не свідчить про неповноту з`ясування істотних обставин справи, що могло б мати суттєвий вплив на викладені в оскаржуваній постанові висновки.

З аналогічних підстав не вказує про неповноту з`ясування істотних обставин та не ставить під сумнів правильність по суті прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, посилання апелянта на подані нею слідству клопотання, які стосувалися: проведення незалежної оцінки квартири покійного ОСОБА_8 ; здійснення допиту оцінювача квартири ОСОБА_13 ; здійснення запитів з метою отримання документів про фінансову спроможність ОСОБА_9 на утримання пенсіонерів при укладенні договорів довічного утримання, а також для з`ясування інформації про отримання ОСОБА_8 грошових переказів від ОСОБА_9 на підставі укладеного із ним договору від 03 лютого 2017 року; про витребування у ОСОБА_9 оригіналів розписок ОСОБА_8 від 03 лютого 2017 року про отримання ним 49000,00 і 6000,00 гривень з метою проведення графологічної експертизи та з`ясування психічного стану ОСОБА_8 на момент підписання договору довічного утримання. При цьому колегія суддів звертає увагу на наведені вище результати проведених у кримінальному провадженні почеркознавчої та судово-психіатричної експертиз, які стосувалися обставин укладення договору довічного утримання 03 лютого 2017 року, тобто тоді ж, коли ОСОБА_8 були надані розписки про отримання від ОСОБА_14 указаних грошових коштів на виконання п. п. 8, 9 цієї угоди.

Твердження ОСОБА_6 про не встановлення слідством особи ОСОБА_9 не ґрунтуються на матеріалах справи, відповідно до яких він був допитаний як свідок органом досудового розслідування, більше того приймав активну участь у провадженні шляхом подачі численних клопотань, звернень в суди тощо.

Враховуючи вищенаведене, всупереч доводам ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає переконливих підстав вважати, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною і винесена за результатами неповного та однобічного розслідування і перевірки викладених у її заяві про кримінальне правопорушення обставин.

На переконання апеляційного суду, процесуальне рішення про закриття кримінального провадження є законним, відповідає встановленим фактичним обставинам справи та зібраним в ході досудового розслідування доказам, які обумовлювали винесення такої постанови.

Посилання ОСОБА_6 на те, що вона не отримала тексту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, не свідчить про її незаконність по суті, виходячи з наведених вище мотивів. Разом з тим це не перешкодило ОСОБА_6 фактично реалізувати своє право на оскарження постанови до слідчого судді, а також на апеляційний перегляд справи.

З урахуванням викладеного, за відсутності порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді та постанови про закриття кримінального провадження, а також таких порушень, які б перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника СВ ВП-4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 від 01 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0004051 від 23 березня 2017 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4