Справа № 462/7481/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1033/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2022 року у кримінальному провадженні № 0001305 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 11.11.2022, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто по 09.01.2023 року включно. В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю, з можливістю відвідування навчального закладу, та покладенням на нього обов`язків з`являтися до органу досудового розслідування та суду за кожною вимогою. Вважає дану ухвалу незаконною, оскільки прокурор не довів, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що чергове клопотання прокурора по змісту не змінювалося і додаткових обгрунтувань ним не подано суду першої інстанції щодо підставності продовження йому, обвинуваченому, найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заперечення на клопотання подані захисником про обґрунтованість доводів щодо відсутності об`єктивних даних для підстав підозрювати ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, судом не взяті до уваги.

Вважає, що таке клопотання прокурора має на меті схилити його до визнання вини. Судом не враховано, що він більше 2 років перебуває під вартою. Жодних із ризиків за ст. 177 КРК України прокурором не обґрунтовано щодо необхідності утримання його під вартою. Порушуються всі розумні строки тримання під вартою з врахуванням того, що в судовому засіданні не доведено вини ОСОБА_6 по пред`явленому йому звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того у справі немає жодних підтверджень вручення йому обвинувального акту так, як немає даних ні в поліції, що його туди доставляли, 04.11., 17.11, 24.11.2020, ні в слідчому ізоляторі, що його навідували слідчий чи прокурор. З матеріалами справи вдалось ознайомитися лише в суді.

Апелянт наполягає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в розумінні того, що до обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. Тобто, по даному провадженню, не підтверджено можливих ухилянь обвинуваченого від виконання обов`язків у разі призначення йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Стороною обвинувачення в клопотанні не зазначені нові обставини про те, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.

Подальші обґрунтування обвинуваченого ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзі стосуються суті кримінального провадження в які має право вникати лише суд першої інстанції під час судового розгляду справи п о суті. .

З приводу тривалого утримування обвинуваченого під вартою ним 07.07.2022 подано до ЄСПЛ відповідну скаргу.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, з моменту взяття його під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкість інкримінованого йому діяння. При цьому судом не було визначено розмір застави, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину із застосуванням насильства.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману його захисником адвокатом ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0001305 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотрималася зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та, як вбачається з матеріалів провадження, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились у подальшому, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20.06.2020 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який судом неодноразово продовжувався. Було взято судом першої інстанції до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості щодо малолітньої особи, за який законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, не працює, не має законних джерел доходів, тому є підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не відпали. Зокрема: ОСОБА_6 може переховуватися від суду, так як вчинив особливо тяжкий злочин, за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, і з місця скоєння злочину втік; незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховуючи, що вказані особи є малолітніми; вчиняти інше кримінальне правопорушення, так як спосіб вчинення злочину характеризує ОСОБА_6 , як особу, що немає достатніх моральних цінностей, нехтує загальноприйнятими морально-етичними цінностями, який залишаючись на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Зазначені вище обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Покликання обвинуваченого про можливість застосування до нього цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю при цьому з наданням йому можливості відвідувати навчальний заклад для здобуття освіти суперечать один одному та є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про те, що прокурором не наведені нові ризики передбачені КПК, які б унеможливили застосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також вмотивовані висновки та наведено обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стосовно вручення чи не вручення, ким та коли, обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувального акту то дане питання може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції лише після прийняття рішення судом першої інстанції, однак не під час вирішення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого продовження тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наявність соціальних зв`язків, на які покликається захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений має постійне місце проживання, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 09 січня 2023 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: