Справа №:755/9203/22
Провадження №: 1-кс/755/2635/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001101 від 16.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у порядку ч. 6 ст. 199 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) Українизгідно із Законом № 2690-IX від 18.10.2022 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою по відношенню до обвинуваченого з огляду на наявність передумов, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК.

Клопотання в т.ч. умотивоване тим, що 28 вересня 2022 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 29 вересня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

30 вересня 2022 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.11.2022 включно.

23 листопада 2022 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.12.2022 включно.

19 грудня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001101 від 16.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України направлено до Дніпровського районного суду м. Києва.

23.12.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва було подано клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, однак, в підготовчому судовому засіданні, яке було призначено на 26.12.2022 під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 вказане клопотання не розглядалось в зв`язку з тим, що судом направлено подання до Київського апеляційного суду про визначення підсудності у вказаному кримінальному провадженні, тим самим у справі є дійсними обставини визначені ч. 6 ст. 199 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що останній обвинувачується у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді даного клопотання необхідно прийняти до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам:переховуватись від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинений ним тяжкий злочини, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що може бути сприйняте ОСОБА_6 більш небезпечним ніж переховування від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання свідків, місце мешкання та роботи яких останньому відомі, що суттєво збільшує вищевказаний ризик; вчинити інший злочин, що підтверджується фактом вчинення систематичного збуту вогнепальної зброї, що станом до моменту затримання було єдиним джерелом його доходу.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому може вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що на даний час існують перелічені вище ризики, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає необхідним застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку утримання під вартою враховуючи те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, та обрати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого.

ПРОЦЕДУРА

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання порушеного заявником у даному зверненні з цього питання (порядку) з`ясовано таке.

19.12.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001101 від 16.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК направлено до Дніпровського районного суду м. Києва.

23.12.2022 до Дніпровського районного суду м. Києва прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва було подано клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, однак, в підготовчому судовому засіданні, яке було призначено на 26.12.2022 під головуванням судді ОСОБА_7 вказане клопотання не розглядалось в зв`язку з тим, що судом направлено подання до Київського апеляційного суду про визначення підсудності у провадженні, відповідно компетентним судом є суд, котрому підсудна справа для розгляду питань передбачених ст. 315 КПК.

Згідно ч. 6 ст. 199 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) Українизгідно із Законом № 2690-IX від 18.10.2022 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ст. 315 КПК якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про : здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні. 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Тим самим, наведене указує на те, що в силу норм ст.ст. 314, 315 КПК, прокурор має змогу, у порядку передбаченому ч. 6 ст. 199 указаного Кодексу, звертатися до слідчого судді «до проведення підготовчого судового засідання», котре в свою чергу пов`язане щонайменше з настанням у справі обставин визначених ч. 2 ст. 315 КПК, а в цьому провадженні судом у справі дії визначені ч. 2 ст. 315 КПК не вчинялися, так як суд зупинився на етапі визначеному ч. 1 указаної статті наведеного Кодексу.

На факт того, що підготовче засідання не проведене указує і те, що у разі задоволення подання про зміну підсудності інший місцевий суд розпочинатиме розгляд справи з підготовчого судового засідання, ті ж самі дії учинятиме і цей місцевий суд у разі відхилення такого подання (проводитиме підготовче судове засідання).

Органом досудового розслідування є Дніпровське УП ГУ НП в м. Києві відповідно указане клопотання подане до слідчого судді з дотриманням правил підсудності визначених ст. 199 КПК.

Особа у відношенні, якої унесено клопотання має статус обвинуваченого, так як згідно ч. 2 ст. 42 КПК обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, що і має місце в цій справі.

В силу норм ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, відповідно доречність продовження строку запобіжного заходу судом аналізується саме через призму даного строку (60 днів).

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотань відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення порушених питань, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З положень норм речення 2 ч. 6 ст. 199 КПК України випливає, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартоюздійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті, котра у свою чергу передбачає, що таке звернення (клопотання), крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В свою чергу ст. 184 КПК передбачає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, […], і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, […]; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави […], обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, […]; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких […], прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, […]; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений об`єктивно обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання про обвинуваченого встановлено такі відомості: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець Київської області, м. Прип`ять, не працевлаштований, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.12.2007 являється евакуйованим із зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Установлено, що обвинувачений, на час вирішення даного питання за своїм віком має задовільні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

Обвинуваченому у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК (незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу).

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідча суддя ураховує, що застосування (його продовження) будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді, а відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

Та з його урахуванням слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) та вважає, у даному конкретному випадку, вони є обґрунтованими, оскільки належним чином умотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідчим суддею не установлено обставин, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час втратили свою актуальність.

Так, оцінюючи наявність цього ризику (впливу) у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочину у яких останній підозрюється/обвинувачується, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявності ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Реальним на переконання слідчого судді є і ризик переховуватись від суду. Так при аналізі даного ризики не можливо не відмітити того, що при його визначені існує ціла сукупність обставин, зокрема, очікуваний важкий вирок або особливий характер затримання обвинуваченого або відсутність міцних зв`язків у країні, що дає підстави вважати, в ситуації, ураховуючи факт того, що обвинувачений обізнаний з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від суду. При цьому Суд відмічає, що сама по собі тяжкість покарання не є самостійною підставою для констатації ризику втечі, як беззаперечного, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами цієї справи (систематичного збуту вогнепальної зброї), указує на його дійсність в цій ситуації, як реальну, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом в цій ситуації в поєднанні з фабулою діяння та описаними вчинками, котрі мали місце в воєнний стан.

Дійсним є і ризик вчинення іншого кримінально-караного діяння, адже в цій конкретній ситуації, підтверджується фактом вчинення систематичного збуту вогнепальної зброї (йдеться про понад п`ять епізодів), що станом до моменту затримання було єдиним джерелом його доходу.

Тобто, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що є дійсними ризики регламентовані ст. 177 КПК України.

Як наслідок є дійсними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Адже, в силу ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, однак в цій справі таких виняткових обставин не установлено.

Апріорі Суд з`ясував, що обвинувачений є здобувачем освіти Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців за професією «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів» з 01.09.2022 до 28.06.2022 (довідка Центру № 626 від 24.10.2022).

Даними характеристики за місцем проживання (м. Кривий Ріг) від 12.12.2022 згідно якої обвинувачений, за роки проживання у вказаному місці з дружиною та двома дітьми проявив себе виключно з позитивної сторони, скарг від сусідів не надходило. Характеризується, як працьовитий, товариський, ввічливий, доброзичливий, займається вихованням дітей, бере активну участь у громадському житті житлового кварталу. Зарекомендував себе, як зразковий громадянин.

За даними КММЧ від 28.11.2022 № 1249 за станом здоров`я має діагноз: розповсюджений бляшковий псоріаз у стадії загострення.

З моменту обрання судом відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до теперішнього часу минув тривалий час, увесь комплекс доказів здобуто, у силу виконання вимог ст. 290 КПК, тож уникнення наявним ризикам в т.ч. впливу є можливим і в ключі застосування більш м`якого оаз побіжного в комплексі із обов`язками з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, а інші дані, котрі б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не є такими що ґрунтуються на матеріалах провадження, в той час, як тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Відповідно указане в своїй сукупності свідчить про те, що у провадженні є дійсними обставини регламентовані п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідча суддя, враховує той факт, що при розгляді цього клопотання прокурор довів наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частиною першою статті 194 КПК України, однак не довів обставин визначених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя/суд уважає за доречне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо питання доречності покладення обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, то слід відмітити, що з урахуванням установлених обставин цього кримінального провадження на переконання слідчого судді слушним є покладення на обвинуваченого у разі унесення застави наступних обов`язків: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту - м. Кривий Ріг Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, адже саме вони будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, та являються спроможними забезпечити уникнення обставин повязаних з настанням виявлених у справі ризиків, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131-132, 176-178, 182-184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити частково.

Відмовити у продовженні строку застосуванні щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного захід у виді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21:00 до 08:00наступного дня до 27.02.2023, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченого.

В силу п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти залі суду та зобов`язати останього невідкладно прибути до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 27.02.2023 покласти наступні обов`язки:

? прибувати до суду із встановленою періодичністю;

? не відлучатися із населеного пункту - м. Кривий Ріг Дніпропетровської області без дозволу суду;

? повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

? здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 12:00 год. 30.12.2022.

Слідча суддя ОСОБА_1