ЄУН № 336/3754/20
пр. № 1-кп/336/186/2022
ВИРОК

Іменем України

27 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК країни,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у балці біля будинку № 5А по вул. Цитрусовій у м. Запоріжжя, на ґрунті неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_6 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, повалила ОСОБА_6 на землю, після чого нанесла кулаками рук шість ударів в область голови та обличчя потерпілої, після чого ногами нанесла кілька ударів в область голови потерпілої, в результаті чого ОСОБА_6 отримала струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального проступку визнала частково, пояснивши, що до моменту подій із ОСОБА_6 вона була знайома нетривалий час та у них виник конфлікт через хлопця. Того дня вони прийшли до магазину АТБ по вул. Чарівній у м. Запоріжжя, де перебувала ОСОБА_6 та між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_6 по обличчю, після чого між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_6 приблизно 5 ударів долонями рук, можливо також наносила удари і ногами. Потім бійка припинилась, ОСОБА_4 пішла з місця подій, а ОСОБА_6 залишилась лежати на землі. Факту того, що саме внаслідок її дій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження не оспорює, вказала, що у скоєному розкаюється, з того часу змінила спосіб свого життя, наразі є вагітною та планує створити родину.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що 23.08.2019 року разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гуляли, коли до них підійшли ОСОБА_4 та дівчина на імя ОСОБА_9 . ОСОБА_10 показав ОСОБА_4 якусь переписку та ОСОБА_4 дала ОСОБА_6 ляпас долоню правої руки, після чого ОСОБА_6 пішла. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_10 та попросив принести зарядку на телефон. ОСОБА_6 пілійшла до магазну АТБ по АДРЕСА_2 , де була ОСОБА_4 , яка знову вдарила її долоню по обличчю, після чого вони усі попрямували в балку по АДРЕСА_3 . Там ОСОБА_11 повалила її на землю, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на спину, а ОСОБА_4 сіла на неї зверху та почала бити по голові кулаками. Оскільки вона закривала голову, то яким саме чином наносились удари, точно не бачила. Коли ОСОБА_4 пішла, то ОСОБА_6 помітила, що зник її телефон, після чого вона зателефонувала сестрі та попрямувала до поліції.

Прокурором суду були представлені письмові докази, явку свідків в судове засідання забезпечено не було, а після допиту обвинуваченої прокурор на клопотанні про допит свідків не наполягала.

В ході дослідження письмових доказів судом встановлено наступне.

23.08.2019 року ОСОБА_12 звернулась із заявою про скоєння кримінального правопорушення відносно її онуки ОСОБА_6 .

В ході слідчого експерименту відповідно до протоколу від 28.01.2020 року ОСОБА_6 продемонструвала яким саме чином ОСОБА_4 наносила їй удари.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я. Давність утворення пошкодження не суперечить вказаному у медичній документації.

Судом досліджено наданий прокурором відеозапис (а.с. 217), однак, будь-якої інформації, яка б могла відповідати вимогам доказів у кримінальному провадженні, зазначений відеозапис не містить.

Інших доказів стороною обвинувачення та захисту суду не надано, сторони кримінального провадження зазначили про відсутність у них нових доказів чи клопотань про дослідження якихось інших доказів.

Також суду прокурором надані документи, що характеризують особистість обвинуваченої.

Стороною захисту суду будь-яких доказів не надавалось.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання обвинуваченої та потерпілої, які загалом не суперечливі, протокол слідчого експерименту та висновок судово-медичної експертизи, суд, враховуючи позицію обвинуваченої щодо часткового визнання вини у скоєнні кримінального проступку, зазначення того, що вона не заперечує факту спричинення потерпілій виявлених тілесних ушкоджень, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення найшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я, за ст. 125 ч. 2 КК України.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачена раніше засуджувалась за скоєння злочинів, звільнялась від відбування покарання в порядку ст. 75, 104 КК України, відомості щодо звільнення її від відбування покарання відсутні, однак, строк терміну випробування сплинув.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо неповнолітньої.

Обставиною, які пом`якшує покарання, суд вважає часткове визнання обвинуваченою вини у скоєнні кримінального проступку.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, ОСОБА_4 не займається суспільно корисною працею, не має жодних визначених джерел доходу, тривалий час переховувалась від суду, намагаючись у такий спосіб уникнути покарання та затягнути розгляд справи, однак, на момент розгляду справи, за повідомленням обвинуваченої, є вагітною.

Всі вищезазначені обставини у своїй сукупності переконують суд у тому, що з метою виправлення та запобігання скоєнню інших правопорушень обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу.

В ході судового розгляду ОСОБА_13 як законний представник неповнолітньої цивільного позивача ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 1390 гривень, моральної шкоди в сумі 20000 гривень та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень. В подальшому позовні вимоги були збільшені в частині матеріальної шкоди до 2020 гривень, а також витрат на правничу допомогу до 9800 гривень.

В судові засідання ані потерпіла, ані її законний представник, ані представник потерпілої не з`являлась.

Цивільна відповідач проти позову заперечувала.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Судом не надається оцінка фотографіям, наданим цивільним позивачем, адже невідомо коли та за яких обставин вони зроблені.

Також судом досліджено ряд медичних документів, доданих до позову.

Відповідно до виписки з медичної картки ОСОБА_14 перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 24 по 30 серпня 2019 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, ухиби м?яких тканин обличчя, носу лівої скроневої ділянки.

Суд не вбачає підстав для стягнення витрат на МРТ-дослідження колінного суглобу, адже таке дослідження проведене 26.05.2020 року, а також МРТ-дослідження головного мозку від 19.08.2020 року, адже жодних доказів того, що виявлені пошкодження пов?язані із подією кримінального правопорушення, суду не надано, дослідження проведені через значний проміжок часу після подій кримінального проступку.

Також суд не вбачає підстав для стягнення вартості МРТ-дослідження головного мозку 28.08.2019 року, адже жодних документів на підтвердження того, що таке дослідження було рекомендоване лікарями, суду надано не було.

Підстав для стягнення витрат на правничу допомогу суд не вбачає, оскільки жодних платіжних документів на підтвердження сплати ОСОБА_13 вартості таких послуг суду не було надано.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення матеріальної шкоди або витрат на правничу допомогу, адже цивільним позивачем не надано доказів на підтвердження того, що такі витрати або були взагалі понесені, або були пов?язані із подією кримінального правопорушення.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1167 та 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілої, висновок експерта щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що в результаті побиття ОСОБА_6 зазнала фізичного болю та була вимушена певний час проходити лікування. Крім того, спричинення тілесних ушкоджень відбувалось публічно, на очах у багатьох знайомих потерпілої, після завдання ударів обвинувачена не вчинила жодних дій для допомоги потерпілій, а в подальшому не намагалась вибачитись чи компенсувати завдану шкоду в інший спосіб.

Таким чином, на переконання суду, заявлена позивачем сума відшкодування у 20000 гривень відповідає обсягу та тривалості понесених нею страждань, та є розумною та достатньою для відшкодування моральних страждань, тож в цій частині позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 125 ч. 2 КК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі у 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Речовий доказ CD-R диск, що знаходиться в матеріалах кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1