печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_2,

суддів - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

при секретарі - ОСОБА_5,

з участю прокурора - ОСОБА_6,

представника потерпілого - ОСОБА_7,

захисників - адвокатів - ОСОБА_8, ОСОБА_9,

обвинуваченого - ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов вказаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст.115 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, наявними для цього всі підстави, відповідно до вимог КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила про неможливість призначення обвинувального акту в судове засідання та заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на не відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, обставини, викладені у обвинуваченні не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення, що унеможливлює призначення судового розгляду кримінального провадження, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Захисники - адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке оголошене та підтримане в судовому засіданні, посилаючись на порушення прокурором вимог ст.384 КПК України, яке є полягає у не роз`ясненні обвинуваченому про можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Обвинувачений ОСОБА_1 підтримав клопотання своїх захисників.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань, заявлених представником потерпілого та стороною захисту, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та зазначив про те, що дійсно обвинуваченому не роз`яснено право про можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, яке не є порушенням, яке не дозволяє суду призначити кримінальне провадження для розгляду у судове засідання.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, та колегією суддів визнано можливим проводити підготовче судове засідання за відсутності потерпілого, враховуючи наявність в судовому засіданні його представника та думку інших учасників судового розгляду.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, що чітко має бути викладено в даному обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

З тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення, яке в ньому зазначено, не відповідає тим фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового розслідування та які за своїм змістом є значно більшими, ніж висунуте обвинувачення. Так викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину (вина, мотив та мета, а також спосіб, час, місце, обстановка, засоби та знаряддя вчинення злочину), в яких обвинувачуються ОСОБА_1 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 384 КПК України, прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Таким чином, як слідує з положень ст. 384 КПК, таке роз`яснення необхідно зробити двічі: прокурором наприкінці досудового розслідування, а також безпосередньо судом.

На прокурора та суд, не залежно один від одного, покладено обов`язок роз`яснити обвинуваченому право на розгляд справи судом присяжних та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Не виконання такого обов`язку створює різні правові наслідки: повернення обвинувального акту у разі не виконання обов`язку прокурором; скасування рішення суду у разі не роз`яснення вже судом обвинуваченому права на розгляд кримінального провадження судом присяжних.

Верховний Суд України, переглядаючи в порядку, передбаченому п. 1 частини першої ст. 445 КПК України з питань неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм, визначених статтею 384 названого Кодексу (постанова від 25 червня 2015 року по справі № 5- 11 Іксі5) зазначив, що право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист.

Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.

Прокуpop під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, як того вимагають положення ч. 1 ст. 384 КПК України.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

У даній справі Верховний Суд України, з приводу застосування статті 384 КПК України, сформулював наступний правовий висновок:

а) право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;

б) порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом;

в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;

д) невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві;

Таким чином, невиконання прокурором вимог ст. 384 КГІК України в силу вимог п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не виконання прокурором вимог статті 384 КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 293, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст. 115 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4