Справа № 129/1534/18
Провадження по справі № 1-кп/129/54/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000041 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, учасника бойових дій, несудимого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей 2006 р. н. і 2017 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.409 КК України, -

установив:

Молодший сержант ОСОБА_4 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 11, 15 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 2, 4 p. II «Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» затвердженої наказом Міністерства оборони України № 67 від 10.02.2016діючи з прямим умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, напочатку вересня 2015 року, повідомив командуванню військової частини неправдиву інформацію щодо можливості здійснення ремонту військової техніки за місцем свого фактичного проживання у АДРЕСА_1 , та з 13 вересня 2015 року, шляхом обману, покинув місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , і прибув у м. Миколаїв, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 22 червня 2016 року.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 409 КК України, а саме в умовах особливого періоду ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і дав суду показання про те, що він напочатку вересня 2015 повідомив командуванню військової частини неправдиву інформацію щодо можливості здійснення ремонту військової техніки за місцем свого фактичного проживання у АДРЕСА_1 , з 13 вересня 2015 залишив місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , і прибув у м. Миколаїв, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 22 червня 2016 року; надав згоду на застосування щодо нього амністії.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, відсутність у нього судимості, позитивні характеристики з місця служби та проживання, наявність неповнолітніх дітей на утриманні, статус учасника бойових дій; за таких обставин з урахуванням особи ОСОБА_4 , який виключно позитивно характеризується за місцем служби, має сім`ю і двох неповнолітніх дітей на утриманні, є учасником бойових дій, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, є учасником бойових дій в зоні безпосереднього зіткнення з російськими військами на півдні України, нагороджений медаллю «За Мужність», на даний час проходить військову службу, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше несудимий, - суд переходить до покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 409 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік; на підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі на строк один рік ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік із відрахуванням в доход держави п`ятнадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого; також суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено умисний тяжкий злочин.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» (набрав чинності 7.09.2017) звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
ОСОБА_4 раніше несудимий, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій,скоїв передбачений ч.3 ст. 409 КК України тяжкий злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» 7.09.2017 р., погодився на застосування відносно нього акту амністії, тому він підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання за цим вироком суду.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати, оскільки таке клопотання прокурором не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.409 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі на строк один рік ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік із щомісячним відрахуванням в доход держави п`ятнадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання звільнити.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності через тридцять днів з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: