ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5435/20 Номер провадження 11-кп/814/158/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001230 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 02 грудня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Полтава, громадянку України, українку, не працюючу, не заміжню, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 5 003 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. витрат на правову допомогу та 30 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.06.2020 приблизно о 22:05 год ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік ТРЦ «Київ» за адресою: м. Полтава вул. Зіньківська 6/1-А, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході сварки, умисно завдала не менше чотирьох ударів пальцями правої та лівої руки, стиснутими в кулак, у голову ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілому спричинила середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому передньої стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням, з розвитком післятравматичної нейропатії другої гілки трійчастого нерву праворуч, гематоми м`яких тканин, забоїв, синця і саден шкіри обличчя, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку з помірним вестибуло-атактичним синдромом, стійким цефалгічним синдромом, астено-невротичним синдромом.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд не врахував відеозапис камери спостереження біля ТРЦ «Київ», де видно, що вона потерпілому нанесла кілька ударів долонею, а інші удари були спричинені іншими особами, але ким саме вона не бачила. Зазначає, що нанесені нею удари по обличчю не могли спричинити тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказане підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Також зазначила, що вона має травму руки, яка не дозволяє наносити сильні удари, які б спричинили тяжкі наслідки.

Вважає, що суд також не врахував, що потерпілий спровокував конфлікт, кинувши щось в її матір та ображаючи її.

Крім цього заперечила щодо стягнення з неї на користь потерпілого моральної шкоди, так як вважає такі вимоги потерпілого необгрунтованими та не доведеними.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію її дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не оспорювала конфлікту з потерпілим за вказаних у вироку обставин. Однак, вказала, що вона нанесла потерпілому лише декілька ляпасів долонею, які не могли спричинити виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується такими доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомив суду, що саме ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин спричинила йому ряд ударів кулаком по обличчю, що спричинили виявлені у нього тілесні ушкодження. Зазначив, що обвинувачена продовжила наносити удари, навіть коли він вже сидів на лавочці. Діяння ОСОБА_8 були припинені свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Надані показання потерпілий підтвердив і під час проведення слідчого експерименту 16.06.2020.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Вказані докази є логічними, узгоджуються між собою та підтверджуються додатковим висновком судово медичної експертизи №995 від 24.09.2020, відповідно до якої у потерпілого виявлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які могли утворитися від дії пальців рук стиснутих у кулак, ноги людини у взутті чи будь-якого іншого предмету, не менш як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів і можливо у строк та зазначених вище обставин; додатковими висновками судово медичних експертиз №1056 та №1057 від 29.09.2020, згідно з якими надані потерпілим та свідком ОСОБА_16 показання під час проведення слідчих експериментів 16.06.2020 за їх участю не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи в частині анатомічної локалізації, давності і механізму.

Викладені обставини підтверджуються і відеозаписом з місця події, на якому, всупереч доводам обвинуваченої, зафіксовано нанесення ОСОБА_8 численних ударів кулаком в область обличчя потерпілому протягом тривалого часу.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що вони не бачили обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, всупереч доводам сторони захисту, жодним чином не спростовують висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Твердження обвинуваченої щодо наявності у неї травми руки не спростовують факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, що підтверджується зазначеними вище доказами. Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_8 наносила удари потерпілому обома руками почергово.

Щодо доводів обвинуваченої про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому також і іншими особами, то відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України.

Щодо доводів обвинуваченої про відсутність підстав для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненому злочині, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченої та завданою моральною шкодою, врахувавши принципи пропорційності, законності, виваженості, розумності та справедливості, врахувавши моральні страждання, які зазнав потерпілий від кримінального правопорушення, суд першої інстанції, частково задовольнив позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди та визначив її загальну суму в розмірі 30 000 грн.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням моральних страждань потерпілої, конкретних обставин справи.

Вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4