Номер провадження: 11-кп/813/694/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Івано-Франківської області, Долинського району, село Княжолука, громадянинки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2023 року з визначенням застави в розмірі 90 800 грн., а в разі її внесення з покладення на неї певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000539 від 07.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 до 19 лютого 2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема апелянт зазначає про недоведеність ризиків зазначених в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду.

Також, захисник вказує на те, що судом не взято до уваги, те, що обвинувачена ОСОБА_7 має постійне місце проживання за договором оренди житла.

Крім того апелянт зазначає, що єдиною підставою продовження строку тримання її підзахисної під вартою є тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно поданої заяви прокурор просить розглянути апеляційну скаргу без його участі, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити. Інші учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в суді апеляційної інстанції до суду не прибули.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 , підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного, корисного кримінального правопорушення, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила кримінальне правопорушення, що вказує на стійкість її злочинних намірів і небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштована, що вказує на відсутність у неї постійного, легального джерела прибутку, хоча і зазначає, що має на утриманні неповнолітнього сина, однак зазначене не стало перешкодою для вчинення нею кримінального правопорушення, що вказує на відсутність осіб, які б мали на неї визначальний вплив з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Наведене свідчить про існування певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду, та про те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , має бути продовжений з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження захисника про недоведеність певних ризиків та обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою та можливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , в тому числі на які посилаються в апеляційних скаргах захисник, були відомі суду на час ухвалення відповідного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 19 лютого 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11