Номер провадження: 11-сс/813/383/23
Справа № 496/5482/22 1-кс/496/263/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.02.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000301 від 12.11.2022 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Усатове Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000301 від 12.11.2022 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, скоєного за наступних обставин.

12.11.2022 року, близько 02:00 год, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні спальної кімнати будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту зі ОСОБА_9 , з метою заподіяння останньому смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_9 один удар в область обличчя, після чого потерпілий впав на землю, далі ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вбивство, притиснувши коліном правої ноги потерпілого в область грудей з ліва, наніс йому ще не менше чотирьох ударів кулаком правої руки в область обличчя, від чого ОСОБА_9 помер на місці.

Далі, ОСОБА_8 , піднявшись, побачив що його дії були помічені ОСОБА_10 , яка в момент заподіяння смерті ОСОБА_9 відпочивала у приміщенні спальні на ліжку, підійшов до неї, та з метою заподіяння їй смерті, умисно, піднявши з підлоги кухонний ніж, взяв його у ліву руку, після чого наніс ОСОБА_10 не менше шести ударів в область шиї зліва та один удар в область живота, від яких остання померла на місці, а ОСОБА_8 з місця події зник.

12.11.2022 року ОСОБА_8 було затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня, 12.11.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.

14.11.2022 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів з дня затримання, до 10.01.2023 року.

21.12.2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2022 року.

Постановою керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 від 06.01.2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 12.11.2022 року до трьох місяців, тобто до 12.02.2023 року.

09.01.2023 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 12.02.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

06.02.2023 року старший слідчий СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком до п`яти місяців, в межах строку досудового розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, що є особливо тяжким злочином, раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Слідчий вважає, що продовжують існувати ризики: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного не представляється можливим, оскільки необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема: закінчити проведення призначених судових експертиз: амбулаторної судово-психіатричної експертизи, судової біологічної експертизи, судово-медичної криміналістичної експертизи; повідомити сторони кримінального провадження про завершення досудового розслідування; надати доступ до матеріалів досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

09.02.2023 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до п`яти місяців, а саме: до 12.04.2023 року.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області частково задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09.04.2023 року, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, а зазначені в клопотанні слідчого ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися та не відпали. Врахувавши вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити підозрюваному запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник посилається на необґрунтованість та невмотивованість оскарженої ухвали, з огляду на не врахування слідчим суддею не доведеності прокурором обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також на неврахування слідчим суддею особи підозрюваного, який є раніше не судимий, є інвалідом 2-ї групи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.02.2023 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - суддя ОСОБА_13 , судді: ОСОБА_14 , ОСОБА_15

15.03.2023 року на підставі службової записки судді-доповідача ОСОБА_13 , з метою недопущення порушення строків розгляду справи у зв`язку із її перебуванням у відпустці, замінено суддю-доповідача ОСОБА_13 та визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15

16.03.2023 року на підставі службової записки судді ОСОБА_2 , замінено суддів-учасників колегії суддів: ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , на постійно-діючу колегію суддів у склад якої входять: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідування, апеляційний суд визнає безпідставними доводи захисника щодо необґрунтованості підозри.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає також необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Більш того, апеляційний суд вважає, що на теперішній час в умовах введеного 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 воєнного стану в Україні, який був затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, можуть існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_8 , зможе вчинити реальні спроби щодо переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, останній зможе здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та відносно нього на розгляді Біляївського районного суду Одеської область станом на даний час перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, дані про особу підозрюваного, який є не працевлаштованим, законних джерел доходу немає, колегія суддів погоджується із доводами слідчого та прокурора, що також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, зокрема вчинити інші кримінальні правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначав альтернативний запобіжний захід у виді застави, так як відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Доводи сторони захисту про наявність захворювань у підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів визнає недоведеними, оскільки належної медичної документації щодо стану здоров`я підозрюваного, в тому числі стосовно критичного стану його здоров`я, який виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі підтвердження незадовільного стану здоров`я підозрюваного, у відповідності до положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-ХІІ від 30.06.1993 року, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Оскільки доказів, які б давали апеляційному суду підстави вважати, що стан здоров`я підозрюваного є таким, що на даний час потребує невідкладної медичної допомоги, стороною захисту не надано, апеляційний суд вважає, що у разі реального існування потреби в наданні медичної допомоги підозрюваному, сторона захисту не позбавлена можливості звернутися з відповідним клопотання до установи виконання покарань.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення у визначеному законом порядку незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню підозрюваного під вартою, сторона захисту не позбавлена права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи сторони захисту про незаконність оскарженої ухвали з посиланням на те, що 30.03.2023 року вже закінчено досудове розслідування у кримінальному провадженні, обвинувальний акт направлено для розгляду до суду та призначено дату підготовчого судового засідання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвала слідчого суді була постановлена 09.02.2023 року, тобто в ході проведення досудового розслідування, яке на час подання клопотання слідчого та розгляду його слідчим суддею ще не було закінченим.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, суд визнає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.02.2023 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000301 від 12.11.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4