Справа № 597/934/22
Провадження № 1-кп/597/64/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 ; секретар судового засідання ОСОБА_2 ; учасники провадження: прокурор ОСОБА_3 ; потерпіла ОСОБА_4 ; обвинувачений ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000095 від 01.09.2022 р., який надійшов з обвинувальним актом, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр-на України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31 серпня 2022 року приблизно о 15 год. 00 хв., у ОСОБА_5 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , виникла вербальна суперечка з ОСОБА_4 , під час якого він діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, схопив правою рукою за задню поверхню шиї потерпілої та почав стискати її пальцями, одночасно тягнучи її до низу, внаслідок чого остання впала на землю. Внаслідок таких умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця на задній поверхні шиї, який за ступенем тяжкості належить до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що 31.08.2022 року приблизно о 15 год. 00 хв. він поїхав у с. Поділля щоб побачитися з дитиною та передати особисті речі, які належали його дружині ОСОБА_4 з якою вони вже тривалий час, приблизно сім місяців разом не проживають. Він зустрівся з неї в селі, коли та йшла по дорозі. Він підійшов до ОСОБА_8 і у них почалася суперечка, під час якої вона виражалася на його адресу нецензурною лайкою та вдарила його по обличчю. Він прохав її надати йому можливість побачитися з дитиною якої давно не бачив, але ОСОБА_8 пішла далі не звертаючи на нього уваги. Вона прийшла до подвір`я своєї тітки і почала кричати: «Викликайте поліцію, він хоче викрасти дитину!». Коли вона зайшла в середину подвір`я, то він розвернувся і поїхав назад. Стверджує, що ОСОБА_8 він за шию не хапав.
Хоча в ході судового розгляду обвинувачений своєї вини у скоєному не визнав, проте не заперечував, і навіть особисто підтвердив сам факт виникнення конфлікту із дружиною ОСОБА_4 , що дійсно мав місце 31.08.2022 року приблизно о 15 год. 00 хв. на вулиці біля подвір`я її тітки ОСОБА_7 стверджуючи, що намагався лише вияснити стосунки з потерпілою з приводу можливості побачитися з їхнім сином.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому його вина повністю доведена іншими зібраними у провадженні доказами, які є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами провадження в цілому, а тому переконливими для суду.
Так, потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 31.08.2022 року приблизно після обіду вона прогулювалася в с. Поділля по вулиці з дитиною, яка знаходилася у візочку. До них під`їхав ОСОБА_9 , став перед ними своєю машиною і вимагав зупинитися. Вона не хотіла з ним спілкуватися і він почав хапати її за руки та трясти візочок, через що вона дала йому ляпас. Коли вона почала спускатися до подвір`я ОСОБА_10 , до якої вона прийшла в гості, ОСОБА_9 схопив її за шию і почав тиснути донизу. Він стояв позад неї з лівого боку і сильно тиснув за шию ззаду правою рукою. Вона від таких дій впала на коліна, випустила візок з дитиною, який перекинувся. На її крики з`явилися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_9 відпустив її, повернувся до автомобіля і кинув їй її особисті речі (мокрі штани, гаманець), а потім поїхав. Вони пройшла огляд у лікарні, де у неї у задній ділянці шиї були виявлені червоні садна, а у дитини гуля на голові.
Показання потерпілої суд вважає цілком обґрунтованими, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, які доводять вину ОСОБА_5 у вчиненому, а тому приймає їх до уваги і кладе в основу обвинувального вироку.
Факт виникнення конфлікту 31.08.2022 року між ОСОБА_5 і його дружиною ОСОБА_4 також підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_7 .
Зокрема, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 31.08.2022 року приблизно після обіду вона була у себе вдома в АДРЕСА_2 , коли почула галас на подвір`ї. Вона визирнула у вікно, і побачила, що у них на східцях до двору стоїть ОСОБА_14 , а ОСОБА_15 , який був позаду неї, схопив її правою рукою за шию. Помітивши це, вона вийшла на двір, але ОСОБА_9 вже не було. ОСОБА_8 тримала на руках дитину, яка сильно плакала, а візок був перевернутий. Після того як вони заспокоїли дитину, то оглянули Христину у якої на задній частині шиї були почервоніння.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працювала на городі, і десь після обіду, почула гучний крик ОСОБА_8 у себе у дворі. Коли вона прийшла до двору, то побачила заплакану ОСОБА_8 , дитина також плакала, візочок був перекинутий. ОСОБА_9 був за двором на вулиці, який згодом повернувся і передав їй штани, які належали ОСОБА_8 . Вона прийшла першою, а її невістка ОСОБА_12 була в хаті і підійшла до них згодом. Христина повідомила їй, що ОСОБА_9 хотів відняти у неї дитину, а потім схопив її за шию і почав душити. Вони разом з невісткою оглянули Христину, у якої в задній ділянці шиї помітили червоні відбитки, схожі на сліди пальців.
Винуватість ОСОБА_5 у інкримінованому йому правопорушенні, також підтверджується: слідчим експериментом із потерпілою ОСОБА_4 , яка за допомогою статиста показала, як вона спускала візочок з дитиною по сходинках на подвір`я ОСОБА_7 і як ОСОБА_5 зловив її правою рукою за задню поверхню шиї, почав тиснути до землі та як вона впала на землю внаслідок цього і випустила візочок /протокол від 14.09.2022 р./; слідчим експериментом із свідком ОСОБА_13 , яка за допомогою статиста показала, де вона знаходилась на момент конфлікту ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а саме, у другому вікні будинку та як він зловив правою рукою ззаду за шию ОСОБА_8 /протокол від 14.09.2022 р./; висновком судової медичної експертизи № 65 від 01.09.2022 року згідно якої у гр-ки ОСОБА_4 виявлено синець по задній поверхні шиї. За ступенем тяжкості, дане тілесне ушкодження належить до категорії легких. За морфологічними властивостями, дане ушкодження характерне для виникнення внаслідок дії тупого предмета, і могло утворитися внаслідок стиснення пальцями рук. Тілесне ушкодження у гр. ОСОБА_4 утворилось незадовго до судово-медичної експертизи, можливо 31 серпня 2022 року.
Наявність цього конфлікту, його обставини, механізм утворення тілесних ушкоджень, їх характер і локалізація разом із сукупністю наведених доказів переконують суд в тому, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 дійсно були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_5 умисно, за обставин, на які вказує потерпіла. Відсутність же у самого обвинуваченого будь-яких документально підтверджених відповідним медичним висновком тілесних ушкоджень чи інших наслідків конфлікту як раз і свідчать про агресивний і умисний характер його дій.
Показання обвинуваченого з приводу того, що він під час конфлікту ніяких умисних тілесних ушкоджень не спричиняв, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать сукупності зібраних доказів і спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне.
Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразилися в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.
Обираючи міру покарання ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який згідно приписів ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання, має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які згідно ст. 66, 67 КК України пом`якшують обтяжують покарання.
Враховуючи невеликий ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (у виді кримінального проступку), дані про його особу, суд не вбачає за доцільне застосовувати до нього такий найбільш суворий види покарання, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України як виправні роботи. Разом з цим зважаючи на ті обставини, що обвинувачений ніде працює та не має постійного доходу, у вчиненому не розкаявся, та не бажає усвідомлювати суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального проступку, суд не вбачає за доцільне призначити йому і найбільш м`який вид покарання у виді штрафу і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, що буде достатнім для досягнення мети, визначеної приписами ст. 50 КК України.

Підстав для застосування приписів ст. 69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за яким призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді

Суддя: ОСОБА_1