Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1283/22
Провадження № 1-кс/494/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівський районний суд Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Березівському районному суді Одеської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 03.10.2022 року у кримінальному провадженні №0000395 від 24.09.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, - накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , яка мешкає в м. Бровари Київської області, причеп темно - сірого кольору, без реєстраційного номеру, ланцюгову бензопилу, корпус зеленого кольору, без назви виробника, сухі поліна ясеня у кількості 33 штукк, діаметром 10 -50 см.

ОСОБА_3 також зазначив, що на теперішній час слідчим вже проведено усі необхідні слідчі дії відносно цього майна, кримінальне провадження закрито та просить скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, оскільки на даний час для подальшого застосування заходу, а саме арешту майна, відпала потреба. Кримінальне провадження по справі закрито постановою слідчого.

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №1 -ОД від 04.01.2023 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 року.

У судове засідання 12.01.2023 року ОСОБА_3 не з`явився. Одночасно,11.01.2023 року від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності. Також просив подане ним клопотання задовольнити.

Слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області у судові засідання 05.01.2023 , 11.01.2023 року та 12.01.2023 року не з`явився. В матеріалах справи містяться від нього заява про слухання справи у його відсутності у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання. Водночас, на вимогу щодо надання матеріалів КП 0000395 слідчий не виконав.

Прокурор у судові засідання взагалі жодного разу не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не надавав.

Частиною третьою статті 306 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 107 КПК України, відсутність осіб на розгляді клопотання та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи відсутність учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 03.10.2022 р у вказаному кримінальному провадженні- накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , яка мешкає в м. Бровари Київської області, причеп темно - сірого кольору, без реєстраційного номеру, ланцюгову бензопилу, корпус зеленого кольору, без назви виробника, сухі поліна ясеня у кількості 33 штукк, діаметром 10 -50 см. Вилучене майно залишено на території Березівського РВП ГУНП в Одеській області до вирішення справи по суті.

Разом з тим, при вирішенні клопотання про скасування арешту автомобіля та причепу, слідчий суддя крім іншого звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту до слідчого судді може звернутися, серед інших підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна.

У статті 100 КПК України та ст. 96 -2 КК України законодавець використовує термін «власник» та «законний володілець» як альтернативні, тому згідно з цими положеннями не вимагається доведення факту обізнаності про злочинне використання майна обох осіб: власника і законного володільця. Також законом не визначено переваги власника перед законним володільцем чи навпаки.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»).

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що 12.11.2022 року на підставі постанови слідчого СВ №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження передбачене ч.1 ст. 246 КК України - закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Копію постанови з копією матеріалів направити в державну екологічну інспекції для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.65 КУпАП.

Оскільки прокурор та слідчий у судові засідання жодного разу не з`явились, ігнорували виклик до суду та не навели доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності (користування, розпорядження) заявника, відтак слідчий суддя доходить висновку, що накладений арешт необхідно скасувати, а вилучене майно повинно бути частково повернуто заявнику. Поверненню підлягає усе майно, що належало у користуванні ОСОБА_3 , окрім сухих полін ясеня в кількості 33 штук, оскільки останнім не доведено, що воно є саме його власністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Частина 3 статті 169 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Водночас, відповідно до ухвали ККС ВС від 19.02.2019 року справа № 569/17036/118 встановлено, що в аспекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03.10.2022 року на майно, тимчасово вилучене 24.09.2022 року, а саме:

-автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , яка мешкає в м. Бровари Київської області,

-причеп темно - сірого кольору, без реєстраційного номеру;

-ланцюгову бензопилу, корпус зеленого кольору, без назви виробника. -

та повернути йогоОСОБА_3 .

В іншій частині вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1