Справа № 627/66/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000003 від 02.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любівка Краснокутського району Харківської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст.357 КК України -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який затверджено Законом України № 2102- IX від 24.02.2022.

17.05.2022 відповідно до Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2263- IX від 22.05.2022.

12.08.2022 відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2500 - ІХ від 15.08.2022.

16.11.2022 відповідно до Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2738 - ІХ від 16.11.2022.

Так, 17.12.2022 року, близько 15:00 год., ОСОБА_4 , перебувала у домоволодінні своєї знайомої ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Через деякий час власниця домоволодіння ОСОБА_5 , вийшла на подвір`я, в цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_5 , а саме: банківської картки АТ «ПриватБанк», на якій були грошові кошти з метою їх подальшого обертання на власну користь.

Реалізуючи вищевказаний умисел, направлений на незаконне заволодіння банківською карткою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 скористалась зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, зайшла у спальню, відкрила сумку, яка лежала на шафі і незаконно заволоділа банківською карткою АТ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_5 , на якій мались грошові кошти.

Крім того, 18.12.2022 близько 08:00, ОСОБА_4 , маючи на меті незаконне збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, скористалася зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає та вона помічена ніким не буде, перебуваючи в ТЦ «Універсам», що знаходиться за адресою: вул. Миру буд. 132, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, підійшла до банкомату «Райфайзен Банк», де з банківської карти АТ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_5 , зняла грошові кошти останньої в розмірі 6000 грн., після чого покинула приміщення ТЦ «Універсам», та обернула викрадене майно на свою користь, та розпорядилась ним за власним розсудом, чим завдала ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6000 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України визнала повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердила. Пояснила, що 17.12.2022 року під вечір вона прийшла в гості до своєї подруги ОСОБА_5 , з якою пили каву. Через деякий час, ОСОБА_5 вийшла на вулицю, а ОСОБА_4 скориставшись зручними обставинами, тим, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з сумки ОСОБА_5 , яка висіла біля шафи, банківську картку «Приватбанк». Наступного дня ОСОБА_4 поїхала до смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, де у банкоматі зняла гроші з картки в сумі 6000 грн., пін-код якої обвинувачена запам`ятала з тих часів як разом з потерпілою разом знімали кошти з її банківської картки. Обвинувачена зазначила, що умисел на викрадення банківської картки виник у неї раптово в той час як ОСОБА_5 вийшла по справах з будинку. Зняті кошти обвинувачена витратила на придбання одягу для себе. Вказує, що кошти в повному обсязі повернула потерпілій та попросила вибачення, на що остання її вибачила, та не має до неї претензій морального чи матеріального характеру, про вчинене обвинувачена шкодує. Запевнила, що надалі подібної поведінки не допускатиме, просила суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить кримінальні правопорушення розглядати без її участі, зазначила що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не має, при визначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, відсутність претензій з боку потерпілої, повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що обвинувачена не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості її позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, доведена повністю, її дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає відповідно до ст. 66 КК України її щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначила у судовому засіданні;активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно брала участь у проведенні слідчих дій, після зізнання у вчиненні кримінальних правопорушень, не змінювала своєї позиції, отже надавала органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінальних правопорушень; добровільне відшкодування шкоди, яке полягало в тому, що обвинувачена добровільно повернула потерпілій витрачені кошти.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченої, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди), відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться: за ч. 4 ст. 185 КК України - до тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 357 КК України - до кримінальних проступків, враховуючи обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, той факт, що матеріальна шкода в сумі 6000 грн. обвинуваченою відшкодована в повному обсязі, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій інкримінованих статей: за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років позбавлення волі.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченої, з урахуванням думки прокурора та потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без її ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарань з іспитовим строком на два роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченій не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 2 /два/ роки, якщо остання протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - лазерний диск CD-R, «KODAK», 700 М, 52Х, білого кольору, на якому міститься 1 відеозапис, що містить інформативний характер щодо викрадення грошових коштів у ОСОБА_5 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1