ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/109/23 Справа № 199/3971/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000319 від 19.04.2021, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.07.2012 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільнений 05.06.2014 умовно-достроково на 6 місяців 12 днів на підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2014;

- 30.12.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнений 29.12.2015 по відбуттю строку покарання;

- 05.08.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, 15.02.2021 звільнений з під варти на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 19.04.2021 приблизно о 13-50 годині ОСОБА_7 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Vitara», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.05.2017 належить ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю в сечі - 4,06 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, здійснював рух у світлий час доби по сухому дорожньому покриттю дворового проїзду з боку пр. Слобожанського у напрямку вул. Артеківської в м. Дніпрі та в процесі руху в районі буд. №20 по вул. Артеківській зупинив автомобіль «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В цей час, тобто 19.04.2021, приблизно о 13-50 годині в районі буд. 20 по вул. Артеківській в м. Дніпрі проїжджу частину позаду автомобіля «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , почала перетинати пішохід ОСОБА_12 зліва направо.

Водій ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, поновив рух автомобіля «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , заднім ходом, рухаючись по дворовому проїзду з боку вул. Артеківської у напрямку пр. Слобожанського в м. Дніпрі, та задньою частиною транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , після чого з місця дорожньо-транспортної події поїхав у напрямку вул. Артеківської в м. Дніпрі.

Своїми діями водій автомобіля «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1 «а», 2.3, 2.9 «а», 2.10 та 10.9 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - синця на повіках лівого ока, крововиливу в товщу м`яких тканин голови у лівій лобно-скронево-тім`яно-потиличній ділянці, крововиливу під тверду мозкову оболонку у лівій тім`яно-потиличній ділянці, уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа (лівих скроневої, тім`яної, потиличної та клиноподібної), крововиливу в речовину та під оболонки головного мозку, ділянка розтрощення речовини головного мозку у лівій скроневій частці головного мозку; переломів 5,6,8 лівих ребер по передній пахвовій лінії з крововиливами в ділянках переломів та ушкодженням пристінкової плеври; синців у середній третині лівого плеча, на задній поверхні лівого передпліччя, у проекції 6 лівого ребра по лівій середній пахвовій лінії, у проекції лівої клубової кістки, крововиливи в м`які тканини лівої клубової ділянки з переходом у ліву сідничну ділянку, у проекції 9 лівого ребра, а також у проекції крижової кістки; крововиливів в прикореневих ділянках легень, і о 06-30 годині ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова».

Смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від відкритої черепно-мозкової травми з уламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, ділянками розтрощення речовини головного мозку, клінічний перебіг якої ускладнився розвитком набряку головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок в частині призначеного йому покарання та застосувати до нього положення ст. 69 КК України. ОСОБА_7 зазначає, що є єдиним опікуном свої батьків пенсійного віку, які є інвалідами. На переконання обвинуваченого суд не врахував цих обставин, а також залишив поза увагою те, що він також є інвалідом, має захворювання, зокрема гепатит С, бронхіальну астму, а також язву шлунку.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити та призначити останньому покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі внаслідок суворості. На переконання адвоката, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів. Поряд із цим, на думку захисту, суд не врахував й тих обставин, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки - двох батьків похилого віку, які є інвалідами та потребують сторонньої допомоги, а сам хворіє на гепатит С, є інвалідом 3 групи. Окрім цього, потерпілим у справі не заявлено цивільний позов та останній відмовився від матеріальної допомоги обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора та потерпілого, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не працює, є інвалідом ІІІ групи, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає з батьками похилого віку, які за станом здоров`я є хворими людьми.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства, протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України або призначення покарання на менш тривалий строк.

Ті обставини, що обвинувачений визнав свою вину підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, перебування обвинуваченого у стані сильного алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю в сечі - 4,06 ‰) та його непоправні наслідки у вигляді загибелі людини, враховуючи особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, не має сталих соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Що стосується доводів захисту про те, що ОСОБА_7 має хворих батьків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не були стримуючим фактором та не перешкодили обвинуваченому вчинити кримінальне правопорушення, отже не є гарантією належної поведінки останнього в майбутньому.

При цьому, не є обґрунтованими й доводи захисту про те, що потерпілий відмовився від матеріальної допомоги обвинуваченого, оскільки це є виключно правом ОСОБА_9 та жодним чином на покарання вплинути не може. Більш того, з визначеним судом розміром покарання останній під час апеляційного розгляду погодився та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисту.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами захисту та не знаходить підстав визнати призначене ОСОБА_7 покарання таким, що суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4