Справа № 716/1916/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002541 від 22.08.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Заставна Чернівецької області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, непрацюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1, 263 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1, 263 ч.1 КК України.

В ході підготовчого провадження, ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.01.2023 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 10.03.2023 року.

02.03.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів без визначення застави, мотивоване наявністю ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вчиненням ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, неможливості іншим, більш м`яким запобіжним заходам забезпечити наявні ризики.

Сторона захисту вважала клопотання прокурора необґрунтованим, оскільки обвинувачення ОСОБА_5 ґрунтується на припущеннях. Просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Потерпілий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу…(ч.1 ст.183 КК України).

Метою і підставою тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Злочини, за якими обвинувачується ОСОБА_5 віднесені, відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого та особливо тяжкого, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, позбавленням волі на тривалий строк. Дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працевлаштований, тобто такий, який не має постійного доходу, майна, осіб на утриманні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Летельє про Франції» Європейський суд з прав людини вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, враховуючи тяжкість обвинувачення у злочинах, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обрання відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить, на думку суду, запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Стороною захисту не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відпали, та обвинуваченому можливо обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Наявність постійного місця проживання та реєстрації, міцних зв`язків з родиною, на які посилалась сторона захисту, дані про його особу (раніше не судимий), не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на шістдесят днів, тому письмове клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в усних клопотаннях обвинуваченого та його захисника слід відмовити.

При цьому, суд не визначає розмір застави ОСОБА_5 на підставі положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178,183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 01.05.2023 рокувключно.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити для виконання начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Cуддя ОСОБА_1