Березівський районний суд Одеської області
31.10.2022
Справа № 494/1153/22
Провадження № 1-кп/494/216/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000315 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Заводівка Березівського району Одеської області, українець, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.01.2022 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки;
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, судимість у якого не знята та не погашена у встановленому законному порядку, відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, під час дії на території України воєнного стану, який оголошено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, що затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затверджений законом України від 22.05.2022 №2263- ІХ, продовжено Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, що затверджений Законом України 2263-ІХ від 22.05.2022, - 14.07.2022, приблизно о 13:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, з метою особистого незаконного збагачення через присадибну ділянку проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю господарки домоволодіння, зірвавши замок на вхідних дверях, проник до житлового будинку за вказаною адресою, де у приміщенні коридору помітив пристрій для подрібнення зерна, марки «Бєлкор» моделі БК-3 синього кольору та мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі S11, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , які він визначив предметом свого злочинного посягання.

У продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії не може, таємно викрав пристрій для подрібнення зерна, марки «Бєлкор», синього кольору бувший у використанні, вартістю 2500 грн. та мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі S11, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , бувший у використанні, вартістю 3000 грн., які належать на праві власності ОСОБА_5 .
У подальшому ОСОБА_4 місце скоєння злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 5500 гривень.

На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_5 на виклик суду не прибула, в матеріалах справи міститься від неї заява про слухання справи у її відсутності
Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину та особу обвинуваченого, який раніше судимий 24.01.2022 року Ширяївським районним судом Одеської області, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 71 КК України , до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 6 (шість) років . Обвинувачений просив призначити менш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій. Потерпіла у судове засіданні не з`явилася.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення діяня та наслідків діянь, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, а також те, що останній вчинив новий злочин в період іспитового строку, а тому суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною четвертою ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Водночас, враховуючи наявний вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року, яким ОСОБА_4 визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та на підставі ст.71 КК України за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту, а саме з 31.10.2022 року.

Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати на експерта відсутні. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Суд вважає, що речові докази у кримінальному провадженні №0000315, а саме: пристрій для подрібнення зерна, марки «Бєлкор» моедлі БК-3, синього кольору та мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі S11, синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 - необхідно залишити потерпілій ОСОБА_5 по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ст.70-71 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати покарання, не відбуте ним за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Застосувати відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 31.10.2022 року.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на проведення експертиз не заявлені.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000315, а саме: пристрій для подрібнення зерна, марки «Бєлкор» моделі БК-3 синього кольору та мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі S11, синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 - необхідно залишити потерпілій ОСОБА_5 по приналежності.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1