Справа № 357/1332/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 17.01.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернин Таращанського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

10 січня 2023 року, близько 20 години 16 хвилин, ОСОБА_5 перебував у торговому залі магазину «Сільпо» № 70, що належить ТОВ «Сільпо-фуд» , який розташований за адресою: вул.Сквирське шосе, 230, м.Біла Церква Київської області, в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умиел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з торгової полиці здійснив крадіжку пляшки віскі «Jack Daniel's» об`ємом 0,7 л. вартістю 783 гривні 48 копійок, яку сховав під внутрішню частину своєї куртки та не маючи наміру на оплату вартості товару, вийшов через вхідний турнікет вказаного магазину, не розрахувавшись за товар та залишив приміщення магазину.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Сільпо-фуд» майнову шкоду на суму 783 гривні 48 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, в тому числі щодо процесуальних витрат та речових доказів.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема, витяг з ЄРДР, копію паспорту ОСОБА_5 на підтвердження особи обвинуваченого, вимога УІАП ГУНП в Київській області, довідка про звільнення серії ЖИТ № 14384, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2022, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2021, довідка-характеристика ОСОБА_5 за місцем проживання, довідка Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області, довідка КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 19.01.2023 № 64, копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , постанова про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадення вд 24.01.2023, розписка ОСОБА_5 , виписка з медичної карти амбулаторного хворого № 2352 від 22.03.2023.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, просив призначити обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також обвинувачений зазначив, що зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, шкоду, завдану злочином, добровільно відшкодував.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, обставини його вчинення, один епізод, форму вини, наслідки діяння, особу винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, стан його здоров`я, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичного засобу із шкідливими наслідками з 2020 року, медичну допомогу у лікаря-пихіатра не отримує, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 3» з 02.05.2019, раніше судимий, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого, в даному конкретному випадку, можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, а також покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Цивільний позов не заявлений.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2023 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 25.03.2023.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.185 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

У силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

Згідно з ч. 1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 13 квітня 2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- в`язану шапку сірого кольору, а аткож куртку Jack and Jones синього кольору, розмір S, що належить ОСОБА_5 , передану згідно з постановою про визнання речових доказів та долучення до кримінального провадження від 24.01.2023, розписки ОСОБА_5 на відповідальне зберігання власнику - залишити власнику ОСОБА_5 .

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1