Провадження №1-кп/127/312/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_8 , представника цивільного позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001272 від 27.09.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, працюючого ФОП, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001272 від 27.09.2021,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року, близько 09:00 години, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault Megane» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги М12 Стрий Тернопіль Кропивницький - Знам`янка, що пролягає по об`їзному шосе міста Вінниця, зі сторони вулиці Хмельницьке шосе, в районі електроопори № 48, в момент об`єктивної появи в полі його зору перешкоди для руху, у вигляді автомобіля марки «Dodge Journey» державний номерний знак НОМЕР_2 , який попередньо перебував під керуванням ОСОБА_6 та по технічним причинам був зупинений біля правого краю проїзної частини, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля останнього. У ході зіткнення автомобіль «Dodge Journey», переміщаючись за інерцією, здійснив наїзд на ОСОБА_6 , який на той момент перебував біля передньої частини даного автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 24 від 08.02.2022, представлені у вигляді: «закритої черепно - мозкової травми - струсу головного мозку, закрита травма грудної клітки - забій серця, закритий багатоуламковий підвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий надвиростковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий внутрішньо-суглобовий багатоуламковий міжвиростковий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням, закритий багатоуламковий перелом правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, відкритий багатоуламковий перелом кісток правої гомілки в середній третині (діафізу) зі зміщенням, закритий перелом правої малогомілкової кістки в верхній третині без зміщення, пошкодження медіальної колатеральної зв`язки та передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу, пошкодження медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу, рвані рани правої гомілки, рвані рани лівого стегна, що супроводжувалися травматичним шоком важкого ступеня та жировою емболією. Дані травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та спричинили загрозливі для життя явища.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102- 21/16898-ІТ від 05.01.2022: «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Renault Megane» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Dodge Journey» шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Renault Megane» до місця знаходження автомобіля «Dodge Journey». В діях водія автомобіля «Renault Megane» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин, обставини якого викладені в обвинувальному акті. Він 27.09.2021 о 09:00 год рухався у правій смузі руху, де стояв автомобіль потерпілого з увімкненим аварійним освітленням біля відбійника, однак знак аварійної зупинки на дорозі не був встановлений. Він не гальмував, а намагався здійснити об`їзд перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково та зазначив, що він добровільно відшкодував шкоду позивачам по 20000 грн кожному.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 27.09.2022 він їхав на своєму автомобілі «Dodge Journey» по окружній та почув незрозумілий звук у автомобілі. Він зупинив автомобіль біля відбійника, увімкнув аварійні вогні, обійшов транспортний засіб, відкрив капот автомобіля та раптово відчув удар та різкий біль. Знак аварійної зупинки не встановлював, оскільки зупинка планувалась на декілька хвилин та день був ясний. Він отримав тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений шкоду не відшкодував. Після перенесених травм йому важко пересуватися. Свій цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди підтримав у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вони разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 їхали по дорозі та почули підозрілий звук з автомобіля, тому припаркувалися біля відбійника. Коли потерпілий включив аварійні вогні, вийшов з автомобіля та підійшов до капоту, вона відразу відчула удар в транспортний засіб, після чого побачила чоловіка, який лежить за відбійником та кричить.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого та потерпілої, дослідження витягу з кримінального провадження №0001272 (т.2 а.с. 13), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с. 14), постановою про приєднання до кримінального провадження речового доказу (т.2 а.с. 26), ухвалою Вінницького міського суду від 30.09.2021 про накладення арешту (т.2 а.с. 23), протоколом огляду транспортного засобу від 09.11.2021 (т.2 а.с. 24) висновку експерта №2747 (т.2 а.с.33), висновку експерта за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи від 09.11.2021 №СЕ-19/102/21/14192-АВ (т.2 а.с. 36), висновком експерта автотехнічної експертизи від 05.01.2022 №СЕ-19/102-21/16898-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортних засобів (т.2 а.с. 51), висновку експерта від 01.02.2022 №СЕ-19/102-21/18009-ІТ (т.2 а.с. 57), висновку експерта №24 (т.2 а.с. 64), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.2 а.с. 79), за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.с. 80), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.с. 81,82), під час вчинення кримінального правопорушення перебував в тверезому стані відповідно до висновку медичного огляду з встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (т.2 а.с. 71)1

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, позицію потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, зважаючи, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України належить до категорії злочинів, вчинених з необережності, однак з необережної форми вини ОСОБА_4 допустив настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , порушив п. 12.3 ПДР України, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Дослідивши та оцінивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

В даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 та ПрАТ «УПСК» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення злочину, 11.10.2022 потерпілий уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, а саме 216000 грн у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим та 44000 грн витрати на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальній сумі 260 000 грн. Стягнути із ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в сумі 360484 грн. на відшкодування заподіяної майнової шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого, а також 1547484 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В судове засідання представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не з`явився, але надіслав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Крім того, в кримінальному провадженні наявний цивільний позов від позивача ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, як шкоди спричиненої ушкодженням її автомобілю.

Відповідно до вимог ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

За правилами вищевказаного закону страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Так, судом достовірно встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Megan» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , застрахований, що підтверджується полісом № АР/9068295 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 2, а.с.21). Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого визначена в сумі 130 000 гривень, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 260 000 гривень.

У відповідності до ч.1 п. 24.1 ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

ОСОБА_8 звернулася до суду із цивільним позовом до ОСОБА_4 та ПрАТ «УПСК» про стягнення з відповідачів на її користь відшкодування майнової шкоди. З ПрАТ «УПСК» просить стягнути майнову шкоду пов`язану із ушкодженням її автомобіля в сумі 127400 грн, та з обвинуваченого 56036 грн 48 коп, як різниця між спричиненою шкодою і сумою яка підлягає виплаті за рахунок страхової компанії.

Судом встановлено, що автомобіль «Dodge Journey» д.н.з. НОМЕР_2 є власністю позивача ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - № НОМЕР_3 .

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-21/14192-АВ від 09.11.2021 року, сума матеріального збитку спричинена, власнику автомобіля марки «Dodge Journey» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного автомобіля станом на проведення огляду, а саме 09.11.2021 становить 183436 грн 48 коп.

Оскільки цивільна відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_8 застрахована ПрАТ «УПСК», дана пригода визнана страховим випадком, а сума заявленої майнової шкоди, завданої майну потерпілого виходить за межі ліміту страхової відповідальності страховика, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за рахунок страховика ПрАТ «УПСК», а саме у сумі 127400 грн.

Водночас суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди з ОСОБА_4 , підлягають частковому задоволенню. Розмір шкоди суд, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості, вважає такими, що підлягають зменшенню до 36036 грн 48 коп, оскільки обвинуваченим було виплачено частину завданої шкоди, а саме суму у розмірі 20000 грн.

ОСОБА_6 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_4 , та ПрАТ «УПСК» про стягнення з відповідачів на його користь відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (далі «ОСЦПВВНТЗ»)у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою та із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» - Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

В наслідок отриманих травм при вищезазначених обставин ДТП, позивачу 17.03.2022 надана перша «Б» група інвалідності, згідно довідки до акту МСЕК серії 12 ААВ №262976 та встановлена індивідуальна програма реабілітації інваліда №252 від 17.03.2022.

У відповідності до вищевикладеного, ч. 2 ст. 36 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» страховою компанією ПрАТ «УПСК» підлягає належне відшкодування ОСОБА_6 у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення І групи інвалідності.

Законом «Про держаний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082.1, станом на 27.09.2021 (дата настання страхового випадку), мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 6000 грн.

Отже, за рахунок страхової компанії ПрАТ «УПСК» підлягає належне відшкодування ОСОБА_6 у розмірі 216000 грн, із розрахунку 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення І групи інвалідності х (помножити) 6000 грн = 216000грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 24 від 08.02.2022 року, отримані ОСОБА_6 внаслідок ДТП, тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 64-70). Згідно досліджених в судовому засіданні доказів, розмір шкоди, завданий здоров`ю ОСОБА_6 яка у полягає у вартості необхідного лікування та відновлення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає до стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК», в межах 260000 грн, оскільки, дана сума являється лімітом відповідальності за завдану шкоду здоров`ю відповідно до страхового полісу (т. 2, а.с. 21). З них 216000 грн стягнути, як 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, за шкоду, пов`язаною із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, при встановлення І групи інвалідності та 44000 грн, як частину витрат на лікування, що в сукупності складють шкоду спричинену життю та здоров`ю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог до ПрАТ «УПСК» у розмірі 260000грн на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Крім того, позовні вимоги позивача ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_10 пов`язані з витратами на лікування потерпілого у сумі 360484 грн підлягають частковому задоволенню. Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував 20000 грн потерпілому на лікування. Крім того, суд не враховує благодійні внески позивача під час його стаціонарного лікування на потреби лікувального закладу у розмірі 15000 грн та суму, яка підлягає виплаті як витрати на лікування за рахунок Страхової компанії, а саме 44000 грн. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_6 до обвинуваченого підлягають задоволенню та зменшенню до 281484 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 1187 000 грн., суд зазначає наступне.

Відшкодування моральної шкоди регулюється ст. 1167 ЦК України, де йдеться про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди цивільному позивачу, суд, у відповідності до ст.23 ЦК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, необережну форму вини ОСОБА_4 глибину душевних страждань цивільного позивача ОСОБА_6 , які пов`язанні із оперативними втручаннями, лежачим способом життя, постійним лікуванням та прийняттям ліків. Спричиненні їй тяжкі тілесні ушкодження викликали суттєві, негативні зміни у його сім`ї.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 1187000 грн., суд виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості вважає завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 100 000 грн. Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач зазнав внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалого лікування, водночас судом враховано й матеріальний стан обвинуваченого.

В позовній заяві від 22.08.2022 потерпілий просить стягнути із ПрАТ «УПСК» моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить 128570 грн, відповідно до вимог ст. 26-1 ЗУ «ОСЦГТВВНТЗ» згідно якого Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак, суд не приймає до уваги зазначену моральну шкоду, оскільки, в уточненій позовній заяві від 11.10.2022 дані позовні вимоги відсутні.

Також, відповідно до ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.2 а.с. 36-20, 51-56, 57-63), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою суду на речові докази.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 118, 124, 127-129, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу служби з питань пробації; повідомляти службу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_8 127400 грн. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 36036 грн. 48 коп. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 260000 грн. у відшкодування завданої злочином шкоди спричиненої життю і здоров`ю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 281484 грн. у відшкодування завданої злочином шкоди спричиненої життю і здоров`ю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 100000 грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 12870 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави України 3260 грн. 78 коп. у відшкодування вартості проведених судових експертиз.

Арешт накладений Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2021 року скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «RENAULT Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль «Dodge Journey» державний номерний знак НОМЕР_2 , вилучені у власників - повернути власникам після набрання вироком законної сили;

СD диск з відеозаписом події ДТП приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1