ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/387/19 Номер провадження 11-кп/814/43/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000753 від 28.09.2018, за апеляційними скаргами прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 09.07.2019 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше судимого:

30.05.2018 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено:

-за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст.126 КК України на 100 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 , покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаних злочинів.

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено:

-за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.1 ст.126 КК України на 80 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 572,00 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат по справі.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, судових пожежно-технічних та судової будівельно-технічної експертиз, на загальну суму 13728,00 грн. віднесено на рахунок держави.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_9 27.09.2018 близько 20:00 год., перебуваючи у приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої сидячи за столом у кімнаті (зала), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів до його співмешканки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 та через образи, щодо можливого приховування пачки кави, збурив конфлікт, та сидячи кулаком лівої руки наніс удар в область голови ОСОБА_11 , на що останній вдарив ОСОБА_9 у відповідь, внаслідок чого відбулося бійка, під час якої ОСОБА_14 та ОСОБА_15 встали із-за столу, після чого почергово обмінялися одиночними ударами кулаками рук в область голови кожного із них, від чого ОСОБА_11 втратив рівновагу та упав на спину у приміщенні кухні, а ОСОБА_9 ногами у взутті, продовжив наносити побої ОСОБА_11 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, в область голови ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який, діючи умисно, без попередніх домовленостей між собою, групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ногами у взутті, продовжили наносити побої ОСОБА_11 по різних частинах тіла.

Крім того, ОСОБА_9 27.09.2018 близько 20:00 год., перебуваючи у приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, кулаком лівої руки вдарив ОСОБА_12 (який потягнув ОСОБА_9 за штани з метою призупинити фізичне насилля щодо ОСОБА_11 з боку ОСОБА_9 ) в обличчя в область нижньої щелепи та в праве плече від чого останній впав у приміщення коридору.

У цей час у бійку втрутився ОСОБА_10 , який, будучи об`єднаним єдиним умислом з ОСОБА_9 , направленим на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_10 , заподіяв близько семи ударів по різних частинах тіла потерпілого ОСОБА_12 з лівого боку, а ОСОБА_9 ногами у взутті, умисно наніс близько п`яти ударів по голові та тулубу потерпілого з правого боку, в свою чергу, а наприкінці ОСОБА_9 завдав один прямий удар лівою рукою в голову ОСОБА_12 , внаслідок чого останній втратив свідомість, чим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень, середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та, як наслідок, до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість і не відповідає особі винного, ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, та не достатнє для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалити у кримінальному провадженні новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.126 КК України та призначити йому покарання:

-ч. 1 ст.122 КК України - 2 (два) року позбавлення волі;

- ч. 2 ст.126 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

За ч. 1 ст.70 КК України шлях поглинання менш суворого більш суворим - 2 роки позбавлення волі.

Необхідність кваліфікації дій ОСОБА_10 саме за ч.2 ст.126 КК України прокуро мотивує тим, що у потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 виник конфлікт з приводу співмешканки обвинуваченого ОСОБА_13 , який переріс у бійку, в яку втрутився пасинок ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вдвох били потерпілого ОСОБА_15 та довели його до стану непритомності.

Щодо необхідності призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання за вчинене прокурор зазначає, що ОСОБА_16 вчинив злочин маючи непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину, під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_10 змінити та визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, пом`якшити покарання за ч.1 ст.122 КК України.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відступні докази нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 , а сам обвинувачений участь у бійці між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заперечує.

Щодо необхідності пом`якшення покарання за ч.1 ст.122 КК України захисник зазначає, що ОСОБА_10 вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, є особою молодого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та їх захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_10 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів сторони захисту, покарання ОСОБА_10 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, негативну характеристику за місцем проживання, щире каяття, що визнав обставиною, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, правильно вказавши на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, рецидив злочинів, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, не працював, нові злочини вчинила під час іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про її стійку антисоціальну спрямованість.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, в межах санкції ч.1 ст.122 КК України є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

Щодо апеляційних вимог прокурора про необхідність додаткової кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.2 ст.126 КК України колегія суддів зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів наявності у діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки мордування, тобто дій, що полягають у багаторазовому або тривалому спричиненні болю: щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, дія термічних факторів та інші аналогічні дії.

Проте, всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, колегія суддів зазначає, що нанесення обвинуваченими побоїв потерпілому ОСОБА_11 підтверджується як показаннями самих обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так і наведеними у вироку районного суду показаннями потерпілого ОСОБА_12 .

Враховуючи, що на день розгляду справи апеляційним судом, з дня вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, встановленні статтею 49 КК України, обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 09.07.2019 відносно ОСОБА_10 змінити.

Звільнити ОСОБА_10 від покарання за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.49 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3