ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за №0000047 від 25.04.2022 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 вересня 2022 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіцмань Кіцманського району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, працюючого оператором «Кіцманський ВЖУКГ», одруженого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -

УСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 вересня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіцмань Кіцманського району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, працюючого оператором «Кіцманський ВЖУКГ», одруженого не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Вирішено долю речових доказів.

ЄУНСС: 718/1189/22 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9
НП: 11-кп/822/445/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.126 КК України
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 23 квітня 2022 року близько 12:45 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин по відношенню до ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно,

усвідомлюючи кримінально-каране значення своїх дій, з метою заподіяння фізичного болю останньому наніс два удари долонею лівої руки в область обличчя ОСОБА_8 , які завдали останньому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне нанесення ударів, які завдали фізичного болю і не завдали тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.126 КК України.

При цьому зазначає, що вирок районного суду є необґрунтованим та незаконним, через невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалений із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, із порушенням принципів верховенства права та законності, рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності і безпосередності дослідження доказів.

Стверджує, що повідомлення про підозру суперечить обвинувальному акту, який був надісланий до суду, що відповідно до Постанови від 21.04.2021 року №295/12923/19 Касаційного кримінального суду визнається істотним порушенням кримінального закону, оскільки згідно підозри датою вчинення кримінального правопорушення є 25 квітня 2022 року, а у обвинувальному акті вказано 23 квітня 2022 року, без жодних зазначених попередніх підстав такої зміни.

Крім цього, слідчий експеримент із потерпілим ОСОБА_8 відбувся щодо обставин, які не ставляться у провину ОСОБА_6 , що суперечить правовому висновку, який викладений у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження №51-6070кмо19).

Вважає, що слідчий експеримент проведений зі свідком ОСОБА_10 не несе жодного доказового значення в суді, оскільки суперечку з її показів вона бачила через вікно, однак з відео слідчого експерименту оглядовість місця з якого нібито свідок бачила інкриміновані удари, повністю перекривається та обмежується деревом, що ставить під сумнів достовірність її показань.

При цьому, аналогічно з випадком слідчого експерименту проведеного з потерпілим, дана процесуальна дія відтворювалась з приводу обставин, які мали місце за адресою: АДРЕСА_3 , в той час, як у вину ОСОБА_6 інкримінуються події за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертає увагу суду на те, що більшість аргументів сторони захисту не були спростовані судом першої інстанції, що є порушенням прав обвинуваченого на справедливий суд.

Вважає, що суд безпідставно став на бік обвинувачення, ухвалюючи обвинувальний вирок.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Однак надійшло заперечення від прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , зі змісту якого вбачається, що він просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , як необґрунтовану залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, як законний без змін.
Мотивуючи свої вимоги тим, що зазначені в апеляційній скарзі доводи апелянта є помилковими та такими, які спростовуються матеріалами даного кримінального провадження.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явився, та не повідомив суд про причини своєї неявки, що у відповідності до приписів ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду, без його участі.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у ній, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, міркування потерпілого ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити вирок районного суду без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Приписами ст.370 КПК України встановлено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок районного суду відповідає в повній мірі вказаним вимогам.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 про те, що вирок суду є необґрунтований, оскільки відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення ним даного кримінального правопорушення та його причетність до цього не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, тобто в умисному нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_8 , які завдали фізичного болю і не завдали тілесних ушкоджень останньому, суд обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_8 , який в суді 1 інстанції показав, що 23.04.2022 о 12:45 їхав додому, а ОСОБА_6 ішов по дорозі. Здійснюючи маневр об`їзду ОСОБА_6 , ОСОБА_8 відчув удар по машині, одразу зупинився, ОСОБА_6 підійшов, дав ляпаса, вибив телефон, який впав під машину. Потерпілий подзвонив у поліцію, а ОСОБА_6 пішов далі по вулиці. Всього потерпілий отримав від ОСОБА_6 два удари по обличчю, відчув фізичний біль. Причиною конфлікту стале те, що потерпілий ніби-то занадто близько проїхав біля ОСОБА_6 .

Крім того, в суді 1 інстанції свідок ОСОБА_10 пояснила, що 23.04.2022 близько 12:45 год в суботу в себе вдома, за адресою: АДРЕСА_2 , почула на вулиці галас та підійшла до вікна, щоб подивитися, що там відбувається та побачила, що біля автомобіля ОСОБА_8 стоїть ОСОБА_6 і між ними відбувається суперечка, в ході якої потерпілий ОСОБА_8 , вийшовши з автомобіля, отримав ляпаса від ОСОБА_6 , після чого ще один раз тією ж рукою наніс удар в обличчя ОСОБА_8 , а в подальшому двічі вибивав з рук останнього мобільний телефон, конфлікт після цього ще продовжувався, ОСОБА_6 нецензурними словами висловлювався на адресу потерпілого. У загальному, свідок бачила три удари, які наніс ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , зокрема в обличчя та груди. Потерпілий жодним чином не реагував лише казав: зачекайте, я викликаю поліцію, зараз розберемося.

Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілого та свідка у колегії суддів немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою.

Зазначені у вироку показання потерпілого та свідка були засилені та підтверджуються належними та допустимими доказами, які було безпосередньо досліджено судом, зокрема:

- даними, які містяться у витязі з ЄРДР, відповідно до яких 25.04.2022 року до ВП № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, із заявою звернувся гр. ОСОБА_8 про те, що 23.04.2022 року близько о 12:45 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , де гр. ОСОБА_12 вчинив словесний конфлікт, в ході якого наніс два удари лодонями по обличчю гр.. ОСОБА_8 , чим своїми діями спричинив останньому тілесних ушкоджень (а.с.1-3);

- даними, які містяться у рапорті поліцейського від 23.04.2022. (а.с. 11), відповідно до якого 23.04.2022 року о 12:46 год. через оператора «102» звернувся заявник: НОМЕР_1 та повідомив, що за адресою: АДРЕСА_4 , наніс тілесні ушкодження Макідон;

- даними, які містяться у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.04.2022, відповідно до яких ОСОБА_8 повідомив, що 23.04.2022 року близько о 12:45 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 вчинив словесний конфлікт, в ході якого наніс два удари долонею по обличчю гр. ОСОБА_8 , чим спричинив тілесних ушкоджень останньому. ( а.с.12);

- даними, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 25.05.2022 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 та 2 понятих (а.с.19-21) та відеозаписом (а.с.21), який підтверджує надані потерпілим покази;

- даними, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 25.05.2022 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 та 2 понятих (а.с.29-30) та відеозаписом (а.с.31), який підтверджує надані свідком покази.

- відеозаписом з телефону, який надала дружина потерпілого ОСОБА_13 , з якого було встановлено, що ОСОБА_6 , проходячи повз їхній будинок, погрожував ОСОБА_8 та висловлювався в його адресу нецензурними словами.

- аудізаписом розмови оператора служби «102» з ОСОБА_8 , на якому зафіксовано, як потерпілий повідомив, що його сусід ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів та кидає з його рук мобільний телефон. Також, зазначив, що ОСОБА_6 неодноразово поводив себе неадекватно.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд 1 інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання сторони захисту про те, суд належним чином не дослідив докази, а тому безпідставно визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження при розгляд апеляційної скарги.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , апеляційний суд розцінює, як обрану лінію та метод захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Колегія суддів вважає, що по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що саме ОСОБА_6 наніс умисно удари потерпілому ОСОБА_8 , які завдали фізичного болю і не завдали тілесних ушкоджень останньому.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що покази свідка ОСОБА_10 , які суд поклав в основу вироку є недостовірними та упередженими, на думку колегії суддів є безпідставними та такими, які спростовуються матеріалами даного кримінального провадження, оскільки вони є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, при цьому вказаний свідок була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, також не було встановлено, що вказана особа перебувала чи перебуває у неприязних стосунках із обвинуваченим, тобто відсутні підстави оговорювати його.

З приводу невідповідності дати вчинення кримінального правопорушення вказаному в повідомленні про підозру 25.04.2022 р. та в обвинувальному акті 23.04.2022 р. колегія суддів зазначає наступне.

У ході судового розгляду достовірно було встановлено, що подія мала місце, саме 23.04.2022 р. близько 12:45 год., як і вказано в обвинувальному акті, оскільки про цю дату вчинення кримінального правопорушення свідчать всі матеріали кримінального провадження, в тому числі пояснення ОСОБА_6 надане дізнавачу в ході досудового розслідування.

Тобто у повідомленні про підозру в частині дати вчинення кримінального правопорушення допущено описку, що не є підставою для зміни раніше повідомленої підозри, оскільки нові обставини в ході досудового розслідування не встановлювалися, а обсяг підозри і кваліфікація кримінального правопорушення не змінювалися, таким чином, не було порушено жодних прав обвинуваченого та сторони захисту в цілому.

Крім цього, норми КПК України не містять жодної правової норми, які б вказували на те, що повідомлення про підозру і обвинувальний акт мають бути ідентичними між собою за текстом.

Не погоджується колегія суддів і з твердженнями сторони захисту щодо відсутності доказового значення в суді слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_8 та зі свідком ОСОБА_10 , оскільки вказані показання, які були надані ними під час слідчого експерименту та в ході судового розгляду не мають жодних суперечностей, як між собою, так і з пред`явленим ОСОБА_14 обвинуваченням, сформульованим в обвинувальному акті.

Інші апеляційні твердження сторони захисту мають формальний характер та вже були предметом розгляду в районному суді, у зв`язку із чим, судова колегія апеляційного суду не наводить доводи на їх спростування.

Об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами даного кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

Покарання призначене ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.65 КК України, в межах санкції інкримінованої йому статті. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання і призначено остаточне покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_15 задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 вересня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ ____________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3