06.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/6232/22
1-кп/205/47/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000382 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, українця, із середньо спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року, ОСОБА_4 , зобов`язаний виплачувати аліменти на користь матері ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2012 року і до досягнення повноліття ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 , маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів, починаючи з 01 грудня 2020 року до 01 вересня 2022 року почав злісно ухилятися від сплати аліментів, іншої будь якої матеріальної допомоги не надавав, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку полкладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів. На виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку по сплаті аліментів та можливість притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятися від сплати аліментів . Аліменти на користь ОСОБА_10 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виплачував іншої матеріальної допомоги дитині не надавав. Протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав. З 29 квітня 2022 року ОСОБА_4 перебуває, на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Про даний факт державного виконавця не повідомляв, з метою уникнення стягнення грошових коштів в результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період злісного ухилення з 01 грудня 2020 року по 01 вересня 2022 року в сумі 69 183, 75 гривень. Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів згідно довідки розрахунку Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно- східного межрегіонального управління Міністерства юстиції становить 102 286, 54 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, оскільки він злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає, оскільки вважає, що він злісно не ухилявся від сплати аліментів. В подальшому провин визнав частково. В обґрунтування часткового визнання своєї провини пояснював, що про необхідність сплати аліментів йому відомо, але обставини життя так склалися, що він деякий час не працював, оскільки доглядав за своєю матір`ю та проживав на її пенсію. Після смерті матері теж ні де не працював, оскільки не міг знайти роботу. Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості він не повідомляв державного виконавця про отримання допомоги по безробіттю, оскільки вважав що це повинні робити співробітники Центру зайнятості. На питання суду повідомив, що працівників Центру зайнятості не попереджав про зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини. Також наполягав, що його ніхто не повідомляв про кримінальну відповідальність за несплату аліментів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 було відомо про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, оскільки він був обізнаний про рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року про стягнення аліментів. Наслідки ухилення від сплати аліментів йому також відомі, оскільки в 2019 році ОСОБА_4 вже було притягнуто до кримінальної відповідальності за несплату аліментів, але висновків для себе він так і не зробив. На протязі тривалого часу обвинувачений ніяких подарунків дитині не дарував, її життям не цікавився. Наполягає на суворій мірі покарання, оскільки вважає, що інша більш м`яка міра покарання не зможе досягти своєї мети.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать докази надані стороною обвинувачення та дослідженні судом під час судового розгляду у порядку ст. 94 КПК України.

На підставі заяви ОСОБА_7 ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 1 серпня 2022 року, було 2 серпня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000382 попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.164 ч.1 КК України.

Згідно рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року, з ОСОБА_4 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 25 червня 2012 року до досягнення повноліття ОСОБА_11 .

30 листопада 2012 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 25 червня 2012 року до досягнення повноліття ОСОБА_11 .

17 грудня 2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/422/4283 від 30 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_12 аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 25 червня 2012 року .

Згідно довідки про розрахунок заборгованості від 1 серпня 2022 року виданої державним виконавцем ОСОБА_13 Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) , сума заборгованості станом на 01 серпня 2022 року складає 102 286,54 гривень. Останній платіж надійшов в листопаді 2020 року.

17 березня 2021 року , державним виконавцем ОСОБА_13 Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) ОСОБА_4 , було направлено лист виклик № 17138 , за яким ОСОБА_4 , викликався до державного виконавця а також йому було роз`яснено про застосування до нього обмежень у разі несплати суми заборгованості по аліментам.

Постановою державного виконавця від 17 березня 2021 року, під час виконання виконавчого листа № 2/422/4283 від 30.11.2012 року, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_4 , що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

17 березня 2021 року , державним виконавцем ОСОБА_13 Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) на ім`я ОСОБА_7 , було надіслано лист пропозицію № 35862443/2 від 17 березня 2021 року, за яким їй роз`яснено право на звернення до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з несплатою аліментів на утримання дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона на протязі тривалого часу вела виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 . Пояснила, що неодноразово відправляла ОСОБА_4 виклики до виконавчої служби та роз`яснення щодо необхідності сплати заборгованості по аліментам. Письмового підтвердження щодо отримання ОСОБА_4 викликів до ДВС у неї не має, але всі листи було направлено рекомендованою кореспонденцією. Також запевняє, що ОСОБА_4 було відомо про необхідність сплати аліментів, а також було відомо про наслідки, оскільки вона спілкувалася з ним по телефону.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він працює державним виконавцем та у нього на виконанні з грудня 2020 року знаходилося виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 . Пояснив, що з 23 листопада 2022 року ОСОБА_4 працевлаштувався на роботу, про що особисто повідомив його як державного виконавця, але станом на кінець лютого 2023 року на адресу виконавчої служби передано наказ про звільнення з роботи ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням трудового договору.

Згідно довідки Дніпровського міського центру зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 2192 від 20 вересня 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Державній службі зайнятості з 29 квітня 2022 року, отримує допомогу по безробіттю. Загальна сума виплат допомоги по безробіттю за період з 29 квітня 2022 року по 29 серпня 2022 року становить 3502,15 гривень. Відрахування на аліменти не здійснювалося ( а.с.172).

Згідно зазначеної довідки , ОСОБА_4 за період перебування на обліку в Центрі зайнятості, шість разів направлявся на працевлаштування. Один раз - посада була зайнята, два рази - ОСОБА_4 не відповідав заявленим вимогам, та два рази - ОСОБА_4 відмовився від роботи.

Зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів з боку учасників судового розгляду висунуто не було.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину визнає частково оскільки вважає, що він не ухилявся від обов`язку сплати аліментів. Аліменти на утримання дитини не сплачував у зв`язку з обставинами які склалися. При цьому наполягає що про наслідки несплати аліментів йому ніхто не роз`яснював.

Суд вислухав думку обвинуваченого, свідків, дослідив матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є суспільні відносини, що забезпечують захист майнових інтересів неповнолітніх або непрацездатних дітей. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення полягає в бездіяльності, а саме злісному ухиленні від виконання батьками своїх обов`язків, у тому числі, ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Зокрема, злісне ухилення це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражались у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №175/3922/19 (провадження №51-352км21).

Враховуючи вищенаведене, суд критично ставиться до такої позиції обвинуваченого, оскільки ОСОБА_4 було відомо про обов`язок сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_11 за рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року. Посилання обвинуваченого на не попередження його про кримінальну відповідальність, не має під собою підґрунтя, у зв`язку з наявністю попереднього вироку Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 травня 2019 року за яким ОСОБА_4 , було засуджено за ст. 164 ч.1 КК України.

Також намагання обвинуваченого ОСОБА_4 виправдати неможливість сплати аліментів необхідністю догляду за хворою матір`ю, не підтверджується відповідними доказами оскільки надана обвинуваченим характеристика за місцем проживання , підписана сусідами не є належним доказом підтвердження необхідності стороннього догляду за хворою людиною, оскільки останні не є лікарями, та не мають права вирішувати та визначати потреби хворого. Інші докази на підтвердження хворобливого стану матері ОСОБА_4 та встановлення необхідності стороннього догляду за нею, суду надано не було. Також обвинуваченим ОСОБА_4 не було доведено неможливості працевлаштування під час догляду за матір`ю та в подальшому після її смерті.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 про те, що неналежне виконання державним виконавцем своїх обов`язків по контролю за сплатою аліментів, призвело до накопичення значної суми заборгованості по аліментам, на думку суду жодним чином не виправдовує дії обвинуваченого, оскільки останній був обізнаний про свої обов`язки сплачувати аліменти, однак ухилявся від їх виконання.

Під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_4 протягом тривалого часу належним чином виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо утримання своєї неповнолітньої доньки, що свідчить про злісність ухилення від аліментних зобов`язань.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що обвинуваченому ОСОБА_4 , достеменно було відомо про обов`язок сплати аліментів на утримання доньки а також було відомо про наслідки ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим суд розцінює покази обвинуваченого та невизнання ним своєї провини, як спосіб захисту та спробу уникнути покарання.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України, оскільки він умисно, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів).

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", при призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Так ОСОБА_4 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий, скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. В період часу з грудня 2020 року по теперішній час, офіційно не працював та не вживав заходів для офіційного працевлаштування, окрім незначного періоду з грудня 2022 року по лютий 2023 року, коли ОСОБА_4 під час розгляду обвинувального акту в суді, працевлаштувався до АТ «Укрзалізниця» Філія «Пасажирська компанія виробничий підрозділ Дніпровське пасажирське вагонне депо». Крім того, перебуваючи на обліку у місцевому центрі зайнятості як безробітний, отримував допомогу по безробіттю, не поставив до відома останнього а тому відрахування на утримання дитини не здійснювалося, що в свою чергу характеризує відношення ОСОБА_4 до обов`язку сплати аліментів як безвідповідальне. На обліку в міських диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Пом`якшуючих провину обставин відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обтяжуючі провину обставини передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

За таких даних про особу обвинуваченого, обставин скоєного кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону, оскільки не знаходить підстав для застосування вимог ст. ст..69, 75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного. Оскільки положення ст. 61 КК України передбачають, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, то суд вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання у даному випадку не перешкоджатиме а навидь сприятиме йому виконувати аліментні зобов`язання.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, стороною обвинувачення заявлено не було.

Таким чином суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат не має.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного відбуття.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1