УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3
про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000002 від 15.01.2013, та додані до нього матеріали,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт земельної ділянки, кадастровий номер :01:000:0673, площею 0,0978 га, на території Новогуйвинської селищної ради, що належить на праві власності ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Житомирського районного суду від 26.04.2013.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Житомирського районного суду від 26.04.2013 накладено арешт на вказану земельну ділянку. Як зазначено в ухвалі, арешт накладено за клопотанням слідчого СВ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області з метою забезпечення кримінального провадження №0000002 від 15.01.2013.
Заявник вважає, що арешт на земельну ділянку накладено необґрунтовано і на даний час відпала потреба в застосуванні вказаного запобіжного заходу.
ОСОБА_3 вказує, що вона на законних підставах набула право власності на земельну ділянку та не є учасником кримінального провадження, в межах якого на неї накладено арешт.
Прокурором Житомирського району пред`явлено в порядку цивільного судочинства позов про скасування розпорядження, яким надано у власність земельну ділянку, скасування державної реєстрації тощо. У цивільній справі також накладено арешт на вказану земельну ділянку. Проте у позові прокурора Житомирським районним судом Житомирської області відмовлено, а арешт знятий. 23.08.2018 постановою апеляційного суду Житомирської області рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Земельна ділянка, на яку накладено арешт, не є речовим доказом і не містить слідів злочину, санкція статті не передбачає спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.
У клопотанні зазначено, що накладення арешту на майно та позбавлення на протязі майже шести років можливості користуватися своєю власністю порушує конституційне право власності заявника, заподіює їй матеріальні збитки, оскільки остання не може користуватися та розпоряджатися власною земельною ділянкою.
В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Уповноважений представник ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Через канцелярію суду відділом поліції надано до суду матеріали кримінального провадження №0000002 від 15.01.2013.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області, яке реорганізовано у ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, перебувало кримінальне провадження №0000002 від 15.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 364 КК України.
В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Житомирського районного суду Житомирської області від 26.04.2013 накладено арешт, серед іншого, на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0673.
Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №021784 від 01.09.2010, земельна ділянка, кадастровий номер :01:000:0673, площею 0,0978 га, яка знаходиться на території Новогуйвинської селищної ради, належить на праві власності ОСОБА_3 .
Постановою слідчого Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області кримінальне провадження №0000002 від 15.01.2013, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Положеннями статей 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі, щодо позбавлення або обмеження права власності.
Згідно з частинами 1, 2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з вимогами ч.4 ст.173 КПК України у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, чи існує потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту в ході розгляду клопотання заявника про скасування арешту з майна, слідчий суддя має враховувати підстави, визначені ст.ст.170, 173 КПК України. Зокрема, слідчий суддя повинен брати до уваги необхідність такого арешту з огляду на завдання кримінального провадження, наслідки арешту для особи, відносно майна якої застосовується відповідний арешт.
Зважаючи на встановлені під час розгляду клопотання про скасування арешту з майна обставини кримінального провадження, а саме те, що постановою слідчого Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області кримінальне провадження №0000002 від 15.01.2013 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 364 КК України, тому ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, відсутні, що вбачається з матеріалів кримінального провадження, як і відсутні будь-які додаткові підстави для подальшого втручання у права власника арештованого майна на володіння та розпорядження належним майном, тому, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. 22, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Житомирського районного суду Житомирської області від 26.04.2013 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0673, площею 0,0978 га, яка знаходиться на території Новогуйвинської селищної ради, та відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №021784 від 01.09.2010 належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1