Справа № 450/4396/22 Провадження № 1-кс/450/990/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), захисника ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду м. Пустомити клопотання заступника керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця пос. Яван с. Озоді Республіки Таджикістан, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 33, ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2022 року заступник керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 24 грудня 2022 року на адресу ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення Департаменту карного розшуку Національної поліції України про те, що до Національної поліції надійшли матеріали з Генеральної прокуратури України щодо встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 33, ч. 2 ст. 105 КК РФ. До вказаного повідомлення долучено доручення Офісу Генеральної прокуратури від 12 листопада 2018 року № 14/1/2-26744-18 про організацію розшуку та затримання вказаної особи, а також засвідчену копію запиту Генеральної прокуратури РФ про видачу вказаної особи для притягнення до кримінальної відповідальності. Постановою Советского районного суду м. Уфи Республіки Башкортостан від 12 липня 2016 року ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 01 липня 2016 року органом досудового розслідування РФ він оголошений у розшук. 24 грудня 2022 року о 10 год. 59 хв. затриманий працівникам ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Зауважив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), відповідає кваліфікації за ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі більше одного року, тому є екстрадиційним. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не минув. Кримінальні правопорушення, за вчинення яких розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру. На території України ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до кримінальної відповідальності не притягався. Вважає, що він переховується від органів слідства РФ, його вік і стан здоров`я не перешкоджають екстрадиції, обставини, які гарантують запобігання його втечі у разі перебування на волі, відсутні, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі він намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності на території РФ. З огляду на вказане, просив клопотання задовольнити.

Прокурор Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив таке задовольнити.

Особа ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи це тим, що РФ є державою-агресором, яка здійснює військові дії щодо України, договори про правову допомогу між вказаними державами розірвані. В особи ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) є на утриманні четверо дітей, троє з яких неповнолітні, цивільна дружина, він не перебуває у розшуку Інтерполу, є членом ГО "Рука допомоги", веде активну волонтерську діяльність, що підтверджується інформацією вказаної юридичної особи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що до Генеральної прокуратури України від Генеральної прокуратури РФ надійшов запит від 21 червня 2018 року № 81/3-1328/2016 про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 33, ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

З матеріалів запиту, а саме постанови про притягнення у якості обвинуваченого від 14 листопада 2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у м. Октябрський Республіки Башкортостан придбав у ОСОБА_8 перероблений газовий пістолет моделі ІЖ-79, який відноситься до саморобної короткоствольної нарізної вогнепальної зброї калібру 9 мм, з предметом, що схожий на пристрій безшумної та без вогняної стрільби, виготовленої саморобним способом за типом глушника звуку пострілу, та не менш ніж вісім пістолетних патронів калібру 9 мм, які відносяться до боєприпасів до бойової нарізної вогнестрільної зброї калібру 9 мм., які в подальшому передав ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 222 КК РФ, а саме в незаконному придбанні та передачі вогнепальної зброї та боєприпасів.

У лютому 2016 року ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з пропозицією організувати вбивство ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_8 повинна була надати йому 1000000 рублів, в якості винагороди, а також надати вогнепальну зброю, боєприпаси, інформацію щодо місця проживання та способу життя ОСОБА_11 . В свою чергу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) повинен був розробити план вбивства ОСОБА_11 , визначити необхідну кількість осіб та залучити їх для вчинення злочину, розподілити між ними ролі, визначити способи зв`язку, організувати виїзд виконавця злочину, контролювати процес підготовки та вчинення злочину. На виконання вищевказаної домовленості, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) знайшов пособників та виконавця злочину.

23 березня 2016 року у період часу з 19 год. 00 хв. по 20 год. 24 хв. ОСОБА_9 чекав ОСОБА_11 біля будинку, де він мешкає, та, дочекавшись, здійснив три постріли, внаслідок яких останній помер.

Після смерті ОСОБА_11 , у період з 24 березня 2016 року по 30 березня 2016 року ОСОБА_8 передала ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) грошові кошти у сумі 1000000 рублів в якості винагороди за вбивство

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 2 ст. 105 КК РФ, а саме в організації вбивства.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України передбачено, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

З матеріалів клопотання, а саме постанови про розшук підозрюваного від 01 липня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) розшукується компетентними органами РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 33, ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), відповідають злочинам, передбаченим ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 115 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчилися.

Під час судового розгляду доведено, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) з метою уникнення фактичної видачі до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від компетентних органів України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави у вигляді переховування затриманого від кримінальної відповідальності.

Крім того, встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року по справі № 521/10770/18 до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) застосовано екстрадиційний арешт та обрано тримання під вартою строком 60 діб.

Вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2018 року та постановлено нову ухвалу, якою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з забороною залишати житло де він мешкає, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2018 року по справі № 521/14325/18, яка втратила законну силу 07 березня 2019 року, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) порушив умови запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та переховується від компетентних органів України, у зв`язку з чим надано дозвіл на його затримання.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті

Суд вважає, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) матиме можливість переховуватись від компетентних органів, з огляду на що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 року) «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

При застосуванні екстрадиційного арешту в силу ч. 8 ст. 584 КПК України не досліджується питання про винуватість та не перевіряється законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).

Згідно ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) до вирішення питання про його видачу (екстрадиції) і фактичну передачу.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 541, 584 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання заступника керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця пос. Яван с. Озоді Республіки Таджикістан, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Упродовж дії екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Строк дії ухвали становить 60 діб та обчислюється з 27 грудня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 27 грудня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1