печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2021 у кримінальному провадженні № 0004915 від 02.09.2020,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яке передане слідчому судді 23.11.2022, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2021 у межах кримінального провадження № 0004915 від 02.09.2020, а саме в частині вантажного автомобіля МАN д.н.з НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 з ключами від нього та свідоцтвом про його державну реєстрацію.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту зазначено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, а також, що стороною обвинувачення не обгрунтовано, що належне ОСОБА_4 майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, а відтак вищенаведене у своїй сукупності вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. 13.12.2022 до суду надійшла заява за підписом адвоката ОСОБА_3 в якій останній просить розглядати справу у відсутність заявника, вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0004915 від 02.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України.

16.12.2021 року за адресою Волинська обл., Ковельський р-н, с. Старовойтове, вул. Прикордонників, на трасі М07 на відстані приблизно 750 м від МАПП «Ягодин» після перетину державного кордону із Республікою Польща було зупинено автомобіль МАN д.н.з НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та в ході подальшого обшуку, дозвіл на який надано ухвалою слідчого судді від 02.12.2021, в схованці, розташованій в задній правій двері було виявлено 11940 таблеток у блістерах по 12 таблеток із написом "Acatar", крім того в кабіні автомобіля - мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_3 , мобільний телефон «Iphone» із сім карткою T-Mobile, грошові кошти в сумі 8360 польських злотих, 40 доларів США, 400 євро, 3670 грн., належних ОСОБА_6 , а також 4 фрагмента стрічки типу скотч помаранчевого кольору із написом «KTM», моток липкої стрічки аналогічного типу, дерев`яна панель обшивки задньої правої двері автомобіля, та автомобіль МАN д.н.з НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 з ключами від нього на якому ОСОБА_5 перевозив предмет злочину, тобто знаряддя його вчинення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2021 у справі № 757/67773/21-к задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене під час обшуку автомобіля «МАN» д.н.з НОМЕР_1 , а саме на:

11940 таблеток у блістерах по 12 таблеток із написом "Acatar", мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_3 , мобільний телефон «Iphone» із сім карткою T-Mobile, грошові кошти в сумі 8360 польських злотих купюрами по 100 злотих серії купюр:

ЕВ8760027,BU3623349, ЕВ4202716, JM0149383, EU428624, IY5578913, AY9716356, СP2708993, FC2560563, BR2672480, EY3237928, CY5951456, DG1151988, CC3947375, EJ7044153, FM4840339, JG6750242, FM4840338, AL2989593, CU6966541, BW1014815, JP4417369, GW6476659, CB3628219, CI3729669, YL4670222, DY8251285, DB3880719, EZ8282661, EK8143495, DY8251271, JK0831838, DY8251284, HE0364388, EC9322717, IU8211466, BR6984391, DM5536311, BK8286340, DY8251264, DP3434157, BR0177421, DK7603587, EG3058806, DO3179181, FC3522614, FU2033940, FM3742079, DS5837833, AU0075339, DT0221419, CM5193206, AD7763930, DW7988865, AT8238337, AL0684462, DK5160928, DS9798915, CC2108025, EZ7901934, JJ4924825, FG2157696, BI0707053, DB5072095, BX1472270, DN2950852, EL8403420, AJ5686826, DO8966779, FI6899199, EJ4666860, EK8490783, FL1780216, BW1247152, EJ7516742, EO5729106, CF0609120, EZ6787906, FS1079784, FK0888418, IF7451642, ID3954016, HR8141246, купюра по 50 злотих номер купюри EP6990143, купюра номіналом 10 злотих серія AI9168724, 400 євро купюрами по 50 євро серії: WA, EC, UC, RC, PB, UA,

купюрами по 20 євро серії: UC, UB, MC, UD, SF, 40 доларів США номіналами купюр по 20 доларів серії купюр: ML18539118B, MC45746633B, 3670 гривень, 4 фрагмента стрічки типу скотч помаранчевого кольору із написом «KTM», моток липкої стрічки аналогічного типу, дерев`яна панель обшивки задньої правої двері автомобіля, автомобіль МАN д.н.з НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 з ключами від нього.

Постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004915 від 02.09.2020.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2021 у справі № 757/67773/21-к при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення дієвості досудового розслідування та у слідчого судді були наявні обґрунтовані підстави вважати, що дані речі та документи мають значення для встановлення обставин під час досудового розслідування та те, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, а також є предметом кримінального правопорушення. Наряду з вказаним, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, встановив, що таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №0004915.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1