Провадження №1-кп/761/1187/2022
В И Р О К

іменем України

09 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві об`єднані кримінальні провадження № 0002255 від 04 березня 2020 року та № 0000955 від 21 травня 2022 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коломійцівка Носівського (Ніжинського) району Чернігівської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 , знаходячись біля станції метрополітену «Університет», яка розташована на бульварі Тараса Шевченка, у м. Києві, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 та в цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 зателефонувала знайомій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та запропонувала їй разом відкрито викрасти майно, що належить ОСОБА_11 , на що особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, погодилася, при цьому про свої наміри ОСОБА_4 не повідомила ОСОБА_10 , яка перебувала разом з нею.

В подальшому, ОСОБА_4 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження домовилися про те, що вона запропонує ОСОБА_11 пройти до двору будинку АДРЕСА_3 , де на них чекатиме особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою відкритого викрадення майна, що належить ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 04 березня 2020 року приблизно о 01 год. 30 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , наблизилися до ОСОБА_11 , та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи спільно із ОСОБА_4 , нанесла ОСОБА_11 два удари в область голови.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , скориставшись умовами, які виникли, дістала з кишені куртки ОСОБА_11 мобільний телефон марки «iPhone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 27 988 (двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 73 копійки та пристрій для куріння «IQOS З DUO» вартістю 1 932 (одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) гривні 43 копійки, після чого ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, в період дії воєнного стану, запровадженого Законом України «Про ствердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, а також продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_12 вчинила повторне викрадення чужого майна при наступних обставинах.

Так, 20 травня 2022 року приблизно 16 годині 00 хвилин ОСОБА_12 перебувала в приміщені ресторану «Ой, мамо, це було в Тбілісі», що за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 109, разом зі своїм наглядно знайомим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном марки «Мейзу ТХ 16», який належить ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_12 о 16 годині 02 хвилини, дізнавшись у ОСОБА_13 пароль від телефону під приводом дзвінка, попросила в останнього його мобільний телефон марки «Мейзу ТХ 16» ІМЕ1: НОМЕР_3 , ІМЕ12: НОМЕР_4 , вартістю 2 543 (дві тисячі п`ятсот сорок три) гривні 33 (тридцять три) копійки.

Після чого ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщені ресторану «Ой, мамо, це було в Тбілісі», що за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 109, передав мобільний телефон марки «Мейзу ТХ 16» ОСОБА_12 .

Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_12 вийшла з ресторану та, маючи доступ до мобільного додатку «Oschad 24/7», який був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_13 , перебуваючи у невстановленому місці, вирішила повторно таємно викрасти грошові кошти, що належать останньому.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене у період воєнного стану, в невстановленому місці ОСОБА_12 , використовуючи мобільний телефон марки «Мейзу ТХ 16», який належить ОСОБА_13 , за допомогою мобільного додатку «Oschad 24/7», вирішила перевести кошти в сумі 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень з банківської карти № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_13 на банківську карту № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_14 , яка на той момент перебувала у її користуванні та в подальшому розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 свою вину у вчинених кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі та надала суду показання про те, що вона дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, вчинила дані суспільно небезпечні діяння. Також зазначила, що вона у повній мірі усвідомила кримінально-протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому, при цьому просила суд не позбавляти її волі.

Крім показань самої обвинуваченої ОСОБА_12 її вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами дослідженими, в ході судового розгляду:

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомляє правоохоронні органи про те, що 04 березня 2020 року приблизно о 01 год. 30 хв. по вул. Дмитрівській, 9/11 у м. Києві невідомі особи відкрито заволоділи його мобільний телефоном марки iPhone та пристроєм для куріння «Айкос» срібного кольору;

Протоколом огляду місця події від 04 березня 2020 року, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, розміром 2 *2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого на фасаді будинку виявлено розташовану камеру відеонагляду;

Висновком судово-товарознавчої експертизи від 13 квітня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «iPhone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , становить 27 988 (двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 73 копійки, та ринкова вартість пристрою для куріння «IQOS З DUO», становить 1 932 грн. 00 коп.;

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав Особу під номером 3 ( ОСОБА_4 , яка 04 березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , з іншою особою відкрито заволоділа його майном;

Протоколом огляду місця події від 07 березня 2020 року, відповідно до якого у приміщенні Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 добровільно видав мобільний телефон марки «iPhone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який раніше придбав у невідомої йому жінки;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав Особу під номером 3 ( ОСОБА_4 , у якої він 04 березня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, придбав мобільний телефон марки «iPhone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;

Протоколом огляду відеозапису від 24 березня 2020 року, відповідно до якого слідчим оглянуто відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_4 у приміщенні ломбарду «Парус» закладає пристрій для куріння «IQOS» сірого кольору, однак під час огляду його працівником ломбарду, вона покидає приміщення, а особа чоловічої статі підходить до віконця, надає свої документи та отримує гроші за закладений пристрій для куріння «IQOS» сірого кольору;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_16 упізнав Особу під номером 3 ( ОСОБА_4 , яка 04 березня 2020 року разом із особою чоловічої статі у приміщенні ломбарду «Парус» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, запропонували придбати у них пристрій для куріння «IQOS» сірого кольору;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_16 упізнав Особу чоловічої статі під номером 4 ( ОСОБА_17 ), яка 04 березня 2020 року разом із особою жіночої статі у приміщенні ломбарду «Парус» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, запропонували придбати у них пристрій для куріння «IQOS» сірого кольору;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила правоохоронні органи про обставини вчинення нею та особою чоловічої статі 04 березня 2020 року кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 ;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_17 повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним та особою жіночої статі 04 березня 2020 року кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 ;

Висновком товарознавчої експертизи від 22 червня 2022 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Мейзу ТХ 16» ІМЕ1: НОМЕР_3 , ІМЕ12: НОМЕР_4 , становить 2 543 (дві тисячі п`ятсот сорок три) гривні 33 (тридцять три) копійки.

В той же час, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР, постанову про виділення матеріалів досудового розслідування, постанову про зміну раніше призначеної групи слідчих, постанову про призначення товарознавчої експертизи, постанови про визнання предметів речовими доказами, протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування, постанову про залучення захисника для здійснення захисту за призначенням, ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки самі по собі вказані документи не містять даних, що мають значення для питань судового розгляду, а лише засвідчують відповідність окремих слідчих та процесуальних дій вимогам закону, а також проведення їх належними процесуальними особами.

Разом з тим, суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, прийшов до висновку, що в протиправних діях ОСОБА_12 , передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, зайва кваліфікуюча ознака повторність, яка була встановлена органом досудового розслідування.

Так, відповідно примітки до ст. 185 КК України грабіж визнається вчиненим повторно, якщо він вчинений особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених у статтях 185, 186, 189-191, 187, 262 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1, ч. 4 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною Особливої частини КК України. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 КК України, особи, які були засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визначаються такими, що не мають судимості.

Як убачається із Вимоги про судимість від 24 травня 2022 року № 4793/125/56-2022, ОСОБА_12 вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у сумі 850 грн. 00 коп. При цьому, на підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», останню звільнено від відбування призначеного покарання у виді штрафу.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 89 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року є особою, яка не мала судимості, а відтак у діях ОСОБА_12 відсутня кваліфікуюча ознака повторність.

Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 та виключити кваліфікуючу ознаку повторність.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_12 своїми умисними протиправними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_12 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_12 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних нею кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченої, вік та стан її здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_12 є раніше не судимою особою в силу вимог ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря -нарколога не перебуває, заміжня, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_12 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_12 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_12 суспільно небезпечних кримінальних правопорушень проти власності, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, суд, при призначенні покарання ОСОБА_12 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_12 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як нею так й іншими особами.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_12 не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року, в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на мобільний телефон марки «iPhone 11», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2; НОМЕР_2 необхідно скасувати.

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, якими проведено судові криміналістичні експертизи, вартість яких у сумі становить 766 гривень 34 копійки, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_12 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone 11» ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2; НОМЕР_2 (переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 ) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_11 ; CD-R диск із відеозаписом з відеокамери, яка розташована в приміщенні ломбарду «Парус» - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Мейзу ТХ 16» ІМЕ1: НОМЕР_3 , ІМЕ12: НОМЕР_4 (переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13 ) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_13 ; банківську картку «ТАС Таскомбанк» № НОМЕР_6 (зберігається при матеріалах кримінального провадження) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_14 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1