КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП», на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 та накладено арешт, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження, а також користування - в частині видалення зелених насаджень та виконання підготовчих і будівельних робіт, на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0060 площею 1.1216 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0061 площею 1.166 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0062 площею 1.1575 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0063 площею 1.5551 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ().
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що земельні ділянки, про накладення арешту на які просить прокурор, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як зберегли на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, та вважав за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора і накласти арешт на вказані земельні ділянки з метою забезпечення збереження речових доказів та необхідності проведення слідчих дій.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП», подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як зазначає представник, ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» є законним володільцем та власником арештованих земельних ділянок, арешт на які накладений безпідставно, з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки висновки викладені слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Просить врахувати, що оскаржувана ухвала постановлена без участі власника майна -ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» та його представника, оскільки товариство не було повідомлено судом про розгляд клопотання про арешт майна та не отримувало текст ухвали, а дізналось про накладення арешту 29 вересня 2021 року
Як вказує апелянт, відповідно до змісту клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів, немає обґрунтованих підстав вважати, що названі земельні ділянки були передані у приватну власність з порушенням законодавства. Тим більше не названо будь-яких підстав вважати, що ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» або попередній власник земельних ділянок ОСОБА_9 неправомірно набували ці земельні ділянки у власність.
Крім того, представник вказує, що як у клопотанні прокурора, так і в оскаржуваній ухвалі не наведено, яке саме доказове значення у даному кримінальному провадженні мають самі земельні ділянки. Не названо які факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, можуть бути встановлені шляхом дослідження земельних ділянок.
Також, слідчим суддею не вказано, якому саме з наведених у ст. 98 КПК України критеріїв відповідає перелічене майно, на яке накладено арешт, та не вмотивовано співрозмірність застосованого арешту майна завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представнику власника майна слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2021 року, з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим відділенням ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 31 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території Ірпінської міської територіальної громади розташовано ряд земельних ділянок загальною площею 10,8613 га, які знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення лісового фонду, перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Київське лісове господарство», та без законних підстав передані у приватну власність.

Як вважає орган досудового розслідування, земельні ділянки з вказаними кадастровими номерами є об`єктами кримінально-протиправних дій, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, та є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та постановою від 29 листопада 2021 року зазначені земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000108.
29 листопада 2021 року прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на:
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0060 площею 1.1216 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0061 площею 1.166 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0062 площею 1.1575 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0063 площею 1.5551 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ().
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2021 року, частково задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на вказані земельні ділянки із відповідними заборонами.
Задовольняючи клопотання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України,повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане нерухоме майно, зокрема земельні ділянки з кадастровими номерами :03:005:0060, :03:005:0061, :03:005:0062, :03:005:0063, що на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП», зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 2 ст. 364 КК України, з наданих матеріалів не вбачається.
Як вважає колегія суддів, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вказане нерухоме майно, зокрема земельні ділянкиз вказаними кадастровими номерами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з огляду на предмет доказування за ч.2 ст.364 КК України, відомості щодо якої внесено до ЄРДР 31 серпня 2021 року.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні, на час розгляду клопотання слідчим суддею, були відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки прокурором у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, прокурор, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП», строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП», - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження, а також користування - в частині видалення зелених насаджень та виконання підготовчих і будівельних робіт, на:
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0060 площею 1.1216 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0061 площею 1.166 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0062 площею 1.1575 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0063 площею 1.5551 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» () скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження, а також користування - в частині видалення зелених насаджень та виконання підготовчих і будівельних робіт, на:
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0060 площею 1.1216 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0061 площею 1.166 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0062 площею 1.1575 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» ();
- земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0063 площею 1.5551 га, що розташована на території міста Ірпінь Київської області та на праві приватної власності належить ТОВ «ЄВРО БУДІНВЕСТ ГРУП» () відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4134/2022
Єдиний унікальний номер справи 8388
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1