Справа № 597/338/23
Провадження № 1-кп/597/32/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики клопотання прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

у с т а н о в и в:

До Заліщицького районного суду Тернопільської області у рамках кримінального провадження №0000158 від 22.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке перебуває на розгляді у судді ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби у період часу з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин строком на 2 місяці зі встановленням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.5 ст.194 КПК України, обраного ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 30.01.2023 року.

В обгрунтування вимог клопотання зазначає, що СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області розслідувалось кримінальне провадження №0000158 від 22.06.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи 27.12.2005 року засудженим Заліщицьким районним судом Тернопільської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією усього належного майна (судимість незнята і непогашена), на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, згідно ч.ч.1, 3 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів: культивування рослин, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до вищевказаного переліку.

Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 Закону.

Обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і ІІІ Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону.

Відповідно до списку №1 таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, бупренорфін відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Разом із тим ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів з корисливих мотивів, без відповідного на те дозволу, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у невстановлений час, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», загальною вагою 0,00835 г, тим самим почав його зберігати з метою збуту.

Зокрема, ОСОБА_4 умисно, діючи з прямим умислом, з метою збуту, незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 0,00075 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», до 29.09.2022 року, а саме: до моменту його збуту ОСОБА_7 ; крім того, 0,0076 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», зберігав з метою збуту до 26.10.2022 року, а саме: до моменту проведення обшуку за його місцем проживання та його вилучення.

Так, 26 жовтня 2022 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.10.2022 року, у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 8 паперових згортків та 2 шматки речовини без пакування із вмістом наркотичного засобу, який згідно висновків експерта являється «бупренорфіном», загальною масою (в перерахунку на діючу речовину) 0,0076 г, який відповідно до списку №1 таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які ОСОБА_4 , розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, 29 вересня 2022 року близько 18 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_3 , в ході проведення оперативної закупки незаконно збув (продав) покупцю ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за гроші у розмірі 300 гривень наркотичну речовину - «бупренорфін», масою 0,00075 г, який відповідно до списку №1 таблиці ІI «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 придбав та зберігав з метою збуту наркотичний засіб «бупренорфін», загальною масою 0,00835 г, та збув наркотичний засіб «бупренорфін», масою 0,00075 г.

Своїми неправомірними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

У клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурор зазначає, що ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби в період часу з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин строком 2 місяці із накладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.5 ст.194 КПК України із строком дії до 29 березня 2023 року включно.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 прокурор вважає обґрунтовану підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Зокрема, під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, особою яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України. Ці докази містяться:

1) у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.06.2022 року;

2) у протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 22.06.2022 року;

3) у висновку експерта від 09.08.2022 року;

4) у висновку експерта від 02.12.2022 року;

5) у протоколі (огляду грошових коштів) від 29.09.2022 року;

6) у протоколі (огляду покупця та вручення йому грошових коштів перед початком проведення оперативної закупки) від 29.09.2022 року;

7) у протоколі проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 29.09.2022 року;

8) у протоколі обшуку від 26.10.2022 року;

9) у висновку експерта від 29.11.2022 року;

10) у висновку експерта від 25.11.2022 року;

11) у висновку експерта від 30.11.2022 року;

12) у протоколі допиту свідка ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) від 27.11.2022 року.

Необхідність продовження дії запобіжного заходу прокурор ОСОБА_6 обґрунтовує продовженням існування ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки останній офіційно не працевлаштований, проживає сам у АДРЕСА_4 , що робить можливим зміну місця проживання та переховування від суду.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів і відбував покарання у вигляді позбавлення волі, що підтверджується відомостями, які містяться в довідці про судимість ОСОБА_4 , однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України. Санкція ч.2 ст.307 КК України, за якою органом досудового розслідування кваліфіковано злочинні дії ОСОБА_4 , передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років

Зазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, оскільки у зв`язку з тяжкістю покарання, яке йому загрожує, соціальних зв`язків, репутації, попередніх судимостей, способу життя, майнового стану, відсутності місця роботи не зможе дотриматись належної процесуальної поведінки, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити також інші кримінальні правопорушення та наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор зазначає, що доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 неналежно виконав обовов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 30.01.2023 року, а саме: згідно з інформацією начальника відділення поліції №4 (м.Заліщики) №1157/105/01-23 від 24.02.2023 року останній 23.02.2023 року о 22 годині 33 хвилини був відсутній за місцем свого проживання, що свідчить про порушення останнім домашнього арешту в нічну пору доби.

Таким чином, прокурор вважає, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, буде неможливо запобігти ризикам, викладеним у клопотанні, а саме: запобігти можливості переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби в період часу з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин строком на 2 місяці зі встановленням ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.5 ст.194 КПК України, обраного ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 30.01.2023 року.

У судовому засіданні прокурор Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , який підтримує обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, згідно постанови про зміну групи прокурорів від 01.03.2023 року, підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. До заходів забезпечення кримінального провадження належать, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.176 КПК України до запобіжних заходів, належить, зокрема, домашній арешт. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суд; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно зі ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; бставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; бставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; апобіжний захід, який застосовується. В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. В ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати. Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення, а також надсилається щодо осіб, які є державними виконавцями, Міністерству юстиції України, а щодо осіб, які є приватними виконавцями, - Міністерству юстиції України та Раді приватних виконавців України.

Судом встановлено, що у провадженні Заліщицького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи 27.12.2005 року засудженим Заліщицьким районним судом Тернопільської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією усього належного майна (судимість незнята і непогашена), на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, згідно ч.ч.1, 3 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів: культивування рослин, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до вищевказаного переліку.

Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 Закону.

Обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і ІІІ Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону.

Відповідно до списку №1 таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, бупренорфін відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Разом із тим ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів з корисливих мотивів, без відповідного на те дозволу, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, та про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у невстановлений час, в невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», загальною вагою 0,00835 г, тим самим почав його зберігати з метою збуту.

Зокрема, ОСОБА_4 умисно, діючи з прямим умислом, з метою збуту, незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 0,00075 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», до 29.09.2022 року, а саме: до моменту його збуту ОСОБА_7 ; крім того, 0,0076 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме: «бупренорфін», зберігав з метою збуту до 26.10.2022 року, а саме: до моменту проведення обшуку за його місцем проживання та його вилучення.

Так, 26 жовтня 2022 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.10.2022 року у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено 8 паперових згортків та 2 шматки речовини без пакування із вмістом наркотичного засобу, який згідно висновків експерта являється «бупренорфіном», загальною масою (в перерахунку на діючу речовину) 0,0076 г, який відповідно до списку №1 таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які ОСОБА_4 , розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, 29 вересня 2022 року близько 18 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_3 , в ході проведення оперативної закупки, незаконно збув (продав) покупцю ОСОБА_7 (анкетні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за гроші у розмірі 300 гривень наркотичну речовину - «бупренорфін», масою 0,00075 г, який відповідно до списку №1 таблиці ІI «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 придбав та зберігав з метою збуту наркотичний засіб «бупренорфін», загальною масою 0,00835 г, та збув наркотичний засіб «бупренорфін», масою 0,00075 г.

Своїми неправомірними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

27.01.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 30.01.2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби в період часу з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин строком на 2 місяці із накладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.5 ст.194 КПК України, зі строком дії до 29 березня 2023 року включно.

Суд приходить до висновку, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, а саме: п.1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку дії запобіжного заходу ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, в судовому засіданні не встановлено, нових обставин сторонами кримінального провадження не наведено, обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризик переховування обвинуваченого.

Зокрема, ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за ч.2 ст.307 КК України, судимість непогашена, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Суд приходить до переконання, що оскільки альтернативного виду покарання вказана стаття не передбачає, ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 неналежно виконав обовов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 30.01.2023 року, а саме: згідно з інформацією начальника відділення поліції №4 (м.Заліщики) №1157/105/01-23 від 24.02.2023 року останній 23.02.2023 року о 22 годині 33 хвилини був відсутній за місцем свого проживання, що свідчить про порушення останнім домашнього арешту в нічну пору доби.

Зазначена обставина сама по собі вже може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі від 04.10.2005 року «Бекчієв проти Молдови», ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 непрацевлаштований, проживає сам та не має міцних соціальних зв`язків.

За результатами встановлених судом обставин, з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.ч.1, 2, 3 ст.194 КПК України, що дають підстави для визнання необхідним продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та неможливість зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічну пору з 20:00 години кожного вечора до 08:00 години кожного наступного ранку строком на 2 місяці та покласти на нього наступні, передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не залишати житло, в якому він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , в період часу з 20:00 години вечора до 08:00 години кожного наступного ранку; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, що, на переконання суду, зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 8, 177, 178, 181, 184, 192-194, 196, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 22.06.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - задовольнити повністю.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , уродженцю та жителю АДРЕСА_4 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічну пору з 20:00 години кожного вечора до 08:00 години кожного наступного ранку строком на 2 (два) місяці.

З метою забезпечення дієвості даного запобіжного заходу в кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою:

2) не залишати житло, в якому проживає та зареєстрований ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , в період часу з 20:00 години вечора до 08:00 години кожного наступного ранку;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 що відповідно до вимог ч.5 ст.181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали суду про домашній арешт в нічну пору доби покласти на відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

У разі необхідності строк домашнього арешту може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 Кримінального процесуального кодексу України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом в нічну пору доби визначити на два місяці, тобто до 26 травня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9

Копію ухвали отримав __________року о ______ _____________________