Справа № 179/1437/20
№ 1-кп/183/473/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 00000232відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючою, неодруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:

15.04.2020 р. близько 08 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від останньої пенсійну банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Державний ощадний банк України», видану на ім`я ОСОБА_4 , з метою погашення боргу в продуктовому магазині «Гранат» у смт. Магдалинівка Дніпропетровської області в сумі 555 гривень, що рахувався за ОСОБА_4 та поповнення мобільного рахунку ОСОБА_4 на суму 100 грн.Після чого, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів із карткового рахунку № НОМЕР_1 у АТ «Державний ощадний банк України» належного ОСОБА_4 .
У подальшому, 15.04.2020 року, ОСОБА_3 , прийшов до продуктового магазину «Гранат» у смт. Магдалинівка Дніпропетровської, де за допомогою платіжного терміналу, із пенсійної банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Державний ощадний банк України», о 08 год. 46 хв., здійснив погашення боргу у сумі 555 грн., що рахувався за ОСОБА_4 .
У подальшому, 15.04.2020 року, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправність своєї дії, прийшов до банкомату АТ «Державний ощадний банк України», розташованого за адресою: вул. Центральна, 49, смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, та за допомогою даного банкомату, шляхом вільного доступу, із застуванням банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Державний ощадний банк України», належної ОСОБА_4 , достовірно знаючи пін-код, ввів його та о 09 год. 10 хв., здійснив відповідну операцію по зняттю коштів, таким чином таємно викрав грошові кошти в сумі 200 грн. належні ОСОБА_4
16.04.2020 р. ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошовий коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправність своєї дії, знову прийшов до вищевказаного банкомату та за допомогою якого, шляхом вільного доступу, із застуванням банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Державний ощадний банк України», належної ОСОБА_4 , достовірно знаючи пін-код, ввів його та о 03 год. 46 хв. здійснив відповідну операцію по зняттю коштів, таким чином таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн. належні ОСОБА_4 .
Заволодівши викраденими грошовими коштами, ОСОБА_3 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, присвоївши грошові кошти та розпорядившись ними на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 , матеріальний збиток на загальну суму 700 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним кримінального проступку, у скоєному щиро кається, від дачі показань відмовився.
Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася надала заяву в якій зазначила, що бути в судовому засіданні не може, оскільки є інвалідом, збитки ОСОБА_5 відшкодував, претензій до нього не має.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальний проступок, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також у судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, розглянувши провадження, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку встановленою та доведеною і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї поведінки, готовності нести передбачену законом відповідальність та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у виді штрафу чи виправних робіт, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працює, а також у виді арешту, оскільки зазначений вид покарання передбачає реальну ізоляцію, та громадські роботи, а вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 вчиненні кримінальногопроступку та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України один рік обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнитиКоваля ОСОБА_6 відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1