Справа № 461/4630/22
Провадження № 1-кс/461/1269/23
УХВАЛА

13.03.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання про скасування арешту,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022, накладеного ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2022 у справі №461/4630/22 (провадження №11-сс/811/1095/22).

Обґрунтовуючи клопотання, заявник посилається на те, що майже п`ять місяців ОСОБА_5 , як власник арештованого майна, позбавлений можливості розпоряджатись ним. За твердженням заявника, такий значний період часу був цілком достатній для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні. Більшість вилучених товарів мають термін придатності та повинні мати належні умови зберігання. У разі, якщо буде пропущений термін придатності та/або будуть порушені належні умови зберігання арештованого майна, ОСОБА_5 , як власник арештованого майна, фактично буде позбавлений можливості розпоряджання належним йому майном назавжди, оскільки таке більше не буде придатне для споживання. Адвокат ОСОБА_3 вказує, що вилучене майно не відноситься до речей обмежених чи заборонених у цивільному обігу, а його фактичне вилучення порушує право ОСОБА_5 користуватись ним, у порушення гарантованого Конституцією України принципу поваги до права власності. Відтак, просить скасувати накладений арешт.

Також, заявник вказує, що ОСОБА_5 не має жодного відношення до предмету досудового розслідування, зокрема йому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000159 від 20.06.2022 року. Крім того, власник арештованого майна не був та не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Будь-які дані, які б стверджували про можливу причетність власника тимчасово вилученого майна до обставин, які є об`єктом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відсутні. З огляду на такі відомості, заявник вважає, що володілець арештованого майна ОСОБА_5 , в розумінні ст.64-2 КПК України, є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Зазначає, що в порушення вимог вищевказаної статті КПК України, слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 не мав права звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно третьої особи, оскільки, згідно ч.2 ст.64-2 КПК України, такі повноваження має прокурор. Крім того, адвокат вважає, що майно, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою, не відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки володілець тимчасово вилученого майна не є службовою особою правоохоронного органу, як і не є суб`єктом господарювання, який заволодіває чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою. Також, стверджує, що майно на яке накладено арешт не може бути доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки на такому не містилось будь-якої інформації щодо обставин згаданого кримінального правопорушення чи його слідів.

Відтак, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт.

Заявник у ході розгляду клопотання в судовому засіданні підтримав наведені у клопотанні доводи, з зазначених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Крім того, просив врахувати, що заявником до клопотання про скасування арешту майна долучено належні докази щодо законності його придбання та походження.

Слідчий у судовому засіданні пояснив, що станом на день розгляду даного клопотання, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022 триває. На час накладення арешту на майно, такий засіб забезпечення кримінального провадження застосований обґрунтовано. Також він не заперечив, що на даний час орган досудового розслідування не володіє інформацією щодо незаконності походження арештованого майна або його приналежності до протиправної діяльності. Водночас, після заслуховування доводів заявника та дослідження доказів долучених до клопотання про скасування арешту, питання доцільності задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022, накладеного ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2022 у справі №461/4630/22 (провадження №11-сс/811/1095/22), відніс на розсуд суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані суду документи та матеріали клопотання про арешт майна, приходжу до висновку, що таке підлягає до задоволення, з огляду на нижченаведене.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1,2 ст.22 КПК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2022 року, клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна з приводу якого подане клопотання задоволено частково.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 12.12.2022 року, ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000159, скасовано. Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке було вилучене в ході обшуку 19-28.10.2022 в усіх нежитлових та житлових будівлях, які розташовані на сумісній земельній ділянці з кадастровими номерами :01:004:0100 та :01:004:0292 і належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оцінюючи наведені доводи заявника, а також пояснення слідчого, виходжу з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходом забезпечення кримінального провадження, серед інших, є арешт майна.

Положення ч.3 ст.132 КПК України встановлюють те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено вище, згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, аналіз наведених положень свідчить про те, що арешт може бути застосований на майно особи, яка не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

В ході розгляду клопотання встановлено, що фактичним власником майна є ОСОБА_5 , що підтверджується наданими слідчому судді копіями договорів, паспорту фасувально-упакувальної лінії, а також накладних.

Оцінюючи доводи адвоката стосовно того, що наведені речі та предмети не мають відношення до кримінального провадження, а більшість вилучених товарів мають термін зберігання та у разі пропущення такого чи порушенні належних умов зберігання арештованого майна, воно не буде придатним для споживання, що у свою чергу порушить право ОСОБА_5 , як власника такого майна, розпоряджання належним йому майном назавжди, вважаю такі доводи обґрунтованими, адже переважна більшість майна з приводу якого подане клопотання відноситься до категорії товарів які мають граничний термін придатності, що ніким з учасників процесу не оспорювалось.

Також, враховую долучені до клопотання копії замовлень покупця, договорів, прибуткових накладних, паспорту фасувально-упакувальної лінії та документів на право здійснення підприємницької діяльності, як доказу законного походження даного товару, речей та предметів. Зокрема, належність цих документів в ході розгляду клопотання слідчим не оспорювалась і не спростована.

Варто також відзначити, що в ході розгляду клопотання не спростовано доводи заявника щодо того, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень які розслідуються в межах даного кримінального провадження, в контексті ймовірного об`єкту злочинного посягання, а також ймовірних знарядь та предметів кримінального правопорушення, додатково вказує на відсутність підстав вважати, що наведене майно має відношення до обставин, які перевіряються під час досудового розслідування.

Водночас, слідчим суддею відхиляються доводи заявника щодо відсутності у слідчого повноважень на звернення до слідчого судді, з огляду на те, що по перше, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, по друге такі доводи вже були предметом перевірки під час накладення арешту на майно слідчим суддею та апеляційним судом.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку, що клопотання заявника підлягає до задоволення, слід скасувати арешт з майна, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що на даний момент не відпала необхідність у продовженні дії даного заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому, виходжу з того, що слідчим у процесі розгляду не надано жодних доказів того, що майно з приводу якого подано дане клопотання у повній мірі не перевірено та не досліджено органом досудового розслідування, також у органу досудового розслідування відсутні відомості про незаконного походження такого майна, а також належність його до об`єкту, знаряддя чи предмету кримінального правопорушення. Крім того, враховую і те, що орган досудового розслідування мав достатньо часу та процесуальних можливостей для перевірки обставин, які стали підставою для застосування арешту.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, також враховую наступне.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, з врахуванням тривалості провадження, наявності у розпорядженні в органу досудового розслідування достатнього проміжку часу аби встановити та перевірити законність походження вилучених в ході проведення обшуків речей, а також необхідності їх використання володільцем, слідчий суддя погоджується з доводами заявника щодо відсутності підстав подальшого застосування арешту (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном).

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, слідчим суддею враховуються наведені вище положення статті 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання, виходжу з функцій і повноважень слідчого судді визначених п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Наведені вище у даній ухвалі положення процесуального законодавства вказують на наявність у КПК України механізмів правового захисту осіб, у яких було вилучено майно під час обшуку та на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді або суду.

Європейським судом з прав людини у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

У справі "Свіргунець проти України" ЄСПЛ навів висновки про те, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Об`єктом судового контролю слідчого судді, серед іншого, є оцінка того, чи відповідні процесуальні дії не мають характер надмірного втручання у право власності володільця майна.

Застосовуючи відповідні обмеження, орган досудового розслідування, повинен перевірити і довести те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ від 2.11.2006 у справі «Волохи проти України», серед іншого, Суд прийшов до висновку про те, що верховенство права між іншим (inter alia) передбачає, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль дає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Наведена справа стосувалася оцінки питання втручання у приватне життя, а отже таку позицію можна вважати дотичною і до питання вилучення майна в кримінальному провадженні.

З аналогічних міркувань слідчим суддею враховується правова позиція Європейського суду з прав людини висловлена у рішенні від 02 лютого 2023 року у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» за заявою № 30352/11 (щодо надмірного тягаря, покладеного на власника внаслідок постійного та тривалого утримання належного йому майна як речового доказу у кримінальному провадженні).

Так, у згаданій справі заявник скаржився на те, що постійне і тривале утримання майна, в якості речових доказів у кримінальному провадженні, порушувало його право на мирне володіння своїм майном.

Стаття 1 Протоколу № 1 по суті гарантує право власності і складається з трьох окремих правил. Перше з них, що міститься в першому реченні першого абзацу і має загальний характер, встановлює принцип мирного володіння майном. Друге правило, що міститься у другому реченні того ж абзацу, стосується позбавлення майна і ставить його в залежність від певних умов. Третє, що міститься в другому абзаці, визнає, що Договірні держави мають право, серед іншого, контролювати використання майна відповідно до загальних інтересів. Друге і третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, слід тлумачити у світлі загального принципу, викладеного в першому правилі (див., серед інших джерел, рішення у справі AGOSI v. the United Kingdom, 24 жовтня 1986 року, § 48, Series A №108; Immobiliare Saffi v. Italy [GC], № 22774/93, § 44, ECHR 1999-V; та Anheuser-Busch Inc. v. Portugal [GC], № 73049/01, § 62, ECHR 2007-I).

У цій справі вилучення доказів не позбавило заявника його майна, але є заходом, що тимчасово перешкоджає їх використанню та відчуженню. Оскільки утримання майна заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути пропорційним переслідуваній меті. Суд визнав, що втручання ґрунтувалося на відповідних положеннях КПК. Суд також визнав, що воно переслідувало законну мету забезпечення належного функціонування правосуддя і, отже, відповідало "загальним інтересам" суспільства

Водночас, Суд зазначив, що має також існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається в понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим.

Також, серед іншого, щодо необхідності цього заходу Суд зазначив, що, жодного разу не було проведено подальшої переоцінки необхідності утримання речових доказів, незважаючи на тривалу бездіяльність слідства, хоча, як видається, КПК не містить жодних положень, які б прямо дозволяли судам або органам прокуратури здійснювати таку переоцінку. Таким чином, видається, що після того, як щось було визнано речовим доказом, цей доказ повинен зберігатися до завершення провадження, за винятками, які не стосуються цієї справи.

Отже, у наведеній справі, яка стосувалася захисту права власності констатоване порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Крім того, норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, вказують на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ухвалюючи рішення за клопотанням враховую те, що у випадку якщо продовжується арешт на майно, яке перевірено органом досудового розслідування на наявність ознак причетності або відношення до кримінального правопорушення і таких ознак не встановлено, то норми ст. 2 КПК України не будуть дотримані, оскільки до особи яка є власником або володільцем майна, не буде застосована належна правова процедура і по суті застосовано необґрунтований процесуальний примус.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що подальше обмеження володільця у праві використання та володіння власним майном, з приводу скасування арешту на яке слідчим заперечень не висловлено, суперечить вищенаведеним положенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя, ?

постановив :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2022 року (справа №461/4630/22 провадження №11-сс/811/1095/22) на майно, яке було вилучене в ході обшуку 19-28.10.2022 року в усіх нежитлових та житлових будівлях, які розташовані на сумісній земельній ділянці з кадастровими номерами :01:004:0100 та :01:004:0292, а саме:

1.Кавові вироби, які містяться в коробках, загальною кількістю 406 коробок, із маркуванням: «Нearts Cappuccino Amaretto» та які знаходяться на дерев`яних палетах: палета №1 51 коробка; палета №2 - 52 коробки; палета № 3 50 коробок; палета № 4 49 коробок; палета № 5 50 коробок; палета № 6 51 коробка; палета №7 52 коробок; палета № 8 51 коробка;

2.Сировина, яка міститься в мішках біло-синього кольору із маркуванням «Mokate creamer», загальною кількістю 135 мішків, та яка знаходяться на дерев`яних палетах: палета № 9 35 мішків; палета №10.1. 30 мішків; палета № 10.2 - 20 мішків; палета №12.1. - 30 мішків; палета № 12.2. - 20 мішків;

3.Сировина, яка міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», загальною кількістю 190 мішків, та яка знаходяться на дерев`яних палетах: палета № 11 40 мішків; палета № 13 50 мішків; палета № 14 50 мішків; палета № 15 50 мішків;

4.Сировина, яка міститься в мішках білого кольору із маркуванням «Aerosil», загальною кількістю 3 мішки. (№ 16.1, №16.2, №16.3).

5.Сировина, яка міститься в мішках білого кольору із маркуванням «Мальтодекстрин MD-18», загальною кількістю 102 мішки, та яка знаходяться на дерев`яних палетах: палета № 17 42 мішки; палета № 21.1 35 мішків; палета № 21.2 30 мішків; палета № 25 35 мішків;

6.Сировина, яка міститься в мішках білого кольору із маркуванням «Сироватка молочна підсирна демінералізована суха (СД-НФ) з рівнем демінералізації 40%», загальною кількістю 158 мішки, та яка знаходяться на дерев`яних палетах: палета № 18 23 мішки; палета № 19 30 мішків; палета № 20 30 мішків; палета № 22 30 мішків; палета № 24 30 мішків; палета № 26 15 мішків;

палета № 23, на якій міститься сировина в мішках білого кольору із маркуванням «Сироватка молочна підсирна демінералізована суха (СД-НФ) з рівнем демінералізації 40%», у кількості 17 мішків та сировина, яка міститься в мішках білого кольору із маркуванням «Мальтодекстрин MD-18» у кількості 5 мішків.

Палета № 27, на якій знаходяться рулони упакувань із маркуванням «Cappuccino Amaretto» у кількості 21 шт.; рулони упакувань із маркуванням «Cappuccino White» у кількості 7 шт.; рулони упакувань із маркуванням «weiner melange» у кількості 8 шт.; рулони упакувань із маркуванням «Cappuccino Irish cream» у кількості 11 шт.;

Палета № 28, на якій рулони упакувань із маркуванням «TypTRINK-SCHOKOLADE» у кількості 20 шт.;

Палета № 29 на якій знаходяться рулони упакувань із маркуванням «Cappuccino mitfeiner kakaonote» у кількості 21 шт.;

Палета № 30 на якій знаходяться коробки із вмістом упакувань із речовиною із маркуванням «Кава розчинна Галка» - 70 коробок.

Палета № 31 на якій міститься: Картонні упакування із написами «Cappuccino kakaospezialitaten» - 59 шт.; та невідома речовина, яка міститься в мішках коричневого кольору, без маркувань 10 мішків

7.Клейка стрічка із наліпками із не відомим змістом 8 шт.; (упаковано в пакет № 2, сейф пакет, у спосіб, що унеможливлює несанкціонований доступ до вмісту пакету).

8.Фасувально-упакувальну лінію «Пневматик-1000» з шнековим дозатором для фасування пилеподібних продуктів, який складається з завантажувального бункеру, дозатора, тубуса, рами та системи запайки, приводу, рами транспортування, шнеку, із нанесеним на ньому маркуванням «81» та «» та пристрій для змішування із наявними на ньому написами «ІЕК, КМИ-11860».

9.Палета № 216, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

10.Палета № 217, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

11.Палета № 218, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

12.Палета № 219, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

13.Палета № 220, на якій знаходяться вершки до кави та чаю Creamer for coffee and tea, що міститься в мішках із синьо-чорною полоскою, що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

14.Палета № 221, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

15.Палета № 222, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

16.Палета № 223, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

17.Палета № 224, на якій знаходяться вершки до кави та чаю Creamer for coffee and tea, що міститься в мішках із синьо-чорною полоскою, що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

18.Палета № 225, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

19.Палета № 226, на якій знаходяться вершки до кави та чаю Creamer for coffee and tea, що міститься в мішках із синьо-чорною полоскою, що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

20.Палета № 227, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

21.Палета № 228, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

22.Палета № 229, на якій знаходяться вершки до кави та чаю Creamer for coffee and tea, що міститься в мішках із синьо-чорною полоскою, що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

23.Палета № 230, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

24.Палета № 231, на якій знаходиться сухий вспінювач INSTANT FOAMER, що міститься в мішках біло-оранжевого кольору із маркуванням «Mokate foamer», що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

25.Палета № 232, на якій знаходяться вершки до кави та чаю Creamer for coffee and tea, що міститься в мішках із синьо-чорною полоскою, що знаходяться на дерев`яних палетах, загальною кількістю 50 мішків,

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1