Справа № 331/5415/15-к
Провадження 1-кс/333/611/23
УХВАЛА

06 березня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 року до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 .

У своїй заяві ОСОБА_4 вказав, що у нього маються об`єктивні сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , вмотивованість яких підтверджується наступним.

Так, 01.03.2023 року під час судового засідання ним було заявлено аргументований відвід прокурору Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_3 . У заяві про відвід прокурора він зазначив, що його захиснику ОСОБА_5 необхідно ознайомитися з усіма матеріалами досудового розслідування та речовими доказами. ОСОБА_5 звернувся до прокурора із листом, в якому просив зазначити день і час, коли останній може ознайомитися з вилученими під час обшуку 16.03.2015 року і визнаними постановою слідчого речовими доказами, а саме: трьома мобільними телефонами. Вказаний лист був отриманий ОСОБА_3 , водночас, прокурор не надав можливості захиснику ознайомитися із вказаними матеріалами кримінального провадження. Таким чином, на думку ОСОБА_4 , прокурор порушив права захисника та його право на ефективний і повноцінний захист, саботує виконання ОСОБА_5 своїх обов`язків по його захисту та не забезпечив право на кваліфіковану правову допомогу з боку призначеного захисника.

Суддя ОСОБА_7 відмовив у задоволенні його заяви про відвід прокурора ОСОБА_3 , тобто не забезпечив йому право на неупереджений судовий розгляд, що є основоположним принципом, гарантованим Конституцією України, ЄСПЛ та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, 01.03.2023 року він подав клопотання, в якому просив суд: забезпечити стороні захисту (йому та захиснику) доступ та ознайомлення з речовими доказами у кримінальному провадженні, інформація в яких підтверджує його невинуватість; відкласти судовий розгляд поки він та захисник не ознайомляться з речовими доказами, так як без цього неможливо погодити тактику і стратегію його захисту.

Суддя ОСОБА_7 відмовив у задоволенні і цього його клопотання.

У нього не має негативного ставлення до судді ОСОБА_7 , але вважає, що такі дії судді автоматично позбавляють його права на справедливий суд, тому є сумніви у неупередженості вказаного судді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свою заяву про відвід судді та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 підтримав заяву обвинуваченого ОСОБА_4 у повному обсязі та додатково зазначив, що під час судового розгляду суддею ОСОБА_7 фактично порушуються дві засади кримінального процесу: 1) право на захист обвинуваченого, так як ні ОСОБА_4 , ні він як захисник останнього, не можуть ознайомитися з речовими доказами по кримінальному провадженню; 2) принцип змагальності, так як клопотання прокурора задовольняються, а клопотання сторони захисту залишаються без задоволення. Крім того, суддя ОСОБА_7 під час судового засідання звинуватив ОСОБА_4 у погрозах на його адресу, хоча це не відповідало дійсності, та спілкувався з обвинуваченим на підвищених тонах.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 , зазначивши, що відсутні підстави, передбачені ст.75 КПК України.

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій просив розглядати заяву ОСОБА_4 про відвід без його участі.

Вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку осіб, які брали участь у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, які були витребувані у судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 , суд дійшов до такого.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Усталена практика Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, суд бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу зазвичай не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В даному випадку обвинувачений фактично не погоджується з рішеннями судді ОСОБА_7 , який відмовив у задоволенні: заяви обвинуваченого про відвід прокурора ОСОБА_3 та клопотання про відкладення розгляду справи. Наведені ОСОБА_4 аргументи стосовно ухвалення суддею рішень не на його користь свідчать саме про незгоду обвинуваченого з рішеннями, що не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Суддя, розглядаючи відвід іншого судді не уповноважений перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати їх чи надавати будь-яку оцінку певним доказам у кримінальному провадженні.

Крім того, твердження захисника ОСОБА_5 щодо неетичної поведінки судді під час судового засідання (спілкування з обвинуваченим у підвищеному тоні) та інші, на думку захисника, процесуальні порушення судді (порушення принципу змагальності та права на захист), не є підставою для задоволення заяви про відвід судді. У даному випадку суд не вирішує питання з приводу можливого вчинення дисциплінарного проступку судді, так як це не входить до його компетенції, а тільки встановлює чи дійсно є розумні та обґрунтовані сумніви щодо упередженості судді.

Отже, заявлений відвід судді ОСОБА_7 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, що передбачені КПК України. Аналіз доводів заяви про відвід судді ґрунтується на суб`єктивних переконаннях обвинуваченого ОСОБА_4 та не містить підстав відводу, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України. За таких обставин заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80-81, 321, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 10.03.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1