09.02.2023 Справа № 756/1549/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1549/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002635 від 01.11.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначає, що група осіб до складу якої увійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів за попередньою змовою вчинила усі дії, які вважали необхідними для заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

05.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожному окремо, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Водночас, прокурор посилається на те, що група осіб, до складу якої увійшли ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та інші, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , належною на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вчинивши всі дії необхідні для доведення злочинного умислу до кінця, 22.09.2022 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено підроблене (відповідно до відповіді з Київської міської ради) свідоцтво про право власності видане 22.07.2010, відповідно до якого право власності було зареєстровано на підставну особу, дані якої вигадані та такої особи не існує, після чого наступного дня, а саме 23.09.2022 квартиру нібито придбав ОСОБА_8 , який являється сином ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_8 передав документи на право власності управляючому будинку та повідомив, що тепер він новий власник вказаної квартири.

Зі змісту клопотання вбачається, що 04.02.2023 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено:

мобільний телефон IPHONE 12 PRO MAX IMEI НОМЕР_1 ;

предмети зовні схожі на набої у загальній кількості 14 шт;

предмет зовні схожий на пістолет з № НОМЕР_2 з написом «ФОРТ 17»;

предмет схожий на автомат з № НОМЕР_3 з написом « НОМЕР_4 » із магазином до нього;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_11 ;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 ;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_11

Враховуючи, що вказане майно органом досудового розслідування визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення проведення слідчих та процесуальних дій з вищевказаним майном, можливістю використання у кримінальному провадженні в якості доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, на переконання прокурора, відповідно до вимог статей 167, 170 КПК України існують достатні підстави для накладення арешту на майно, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з наведених в ньому підстав.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення вимог клопотання в частині арешту майна, пов`язаного зі зброєю, боєприпасами та дозволами на носіння та зберігання вказаної зброї. В той же час вважав, що накладення арешту на вилучений мобільний телефон є неспівмірним та непропорційним обмеженням права власності ОСОБА_7 , оскільки вказаним мобільним телефоном ОСОБА_7 користується, на ньому зберігається телефонна книга останнього з номерами телефонів, які є важливими для нього, а тому просив відмовити у задоволенні вимог клопотання в цій частині та просив зобов`язати сторону обвинувачення повернути його власнику.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002635 від 01.11.2022 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

04.02.2023 постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 майно, вилучене 04.02.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002635.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та з метою ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, враховуючи те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з тимчасовим позбавленням права на користування, розпорядження та відчуження майна будь-кому і будь-яким чином з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_7 , вилучене 04.02.2023 в ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0002635 від 01.11.2022 у квартирі АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

мобільний телефон IPHONE 12 PRO MAX IMEI НОМЕР_1 ;

предмети зовні схожі на набої у загальній кількості 14 шт;

предмет зовні схожий на пістолет з № НОМЕР_2 з написом «ФОРТ 17»;

предмет схожий на автомат з № НОМЕР_3 з написом « НОМЕР_4 » із магазином до нього;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_11 ;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 ;

дозвіл на вогнепальну нагородну зброю № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_11 .

Заборонити користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1