Справа № 529/171/23
Провадження № 1-кп/529/128/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000128 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Миргород Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця призваного під час мобілізації Військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, військове звання "сержант", раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та угоду про визнання винуватості, укладену 23.01.2023 між прокурором та ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2022 року близько 14 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , маючи військове звання "сержант", знаходячись у пункті тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 у передмісті АДРЕСА_2 , в порушення статтей 17, 65 Конституції України, статтей 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги, статтей 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, умисно, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 № 12ДСК щодо вибуття в район АДРЕСА_3 , доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його видання, а також який ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Такими своїми протиправними діями сержант ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості від 23 січня 2023 року, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 402 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненому ним злочині, активно сприяв у розкритті злочину, щиро розкаюється у вчиненому. В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений погодили покарання за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження на строк 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави 20 %. Під час відбування цього покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Обвинувачений просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до нього застосовано.

Прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із обвинуваченим ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказав, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону та просив її затвердити.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, вислухавши з приводу її затвердження думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників судового провадження щодо можливості затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація злочину вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 58, 69, ч. 4 ст. 402 КК України, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 374, 376, ч. 3 ст. 394, ст. ст. 468, 471, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2023 року, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000128, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 січня 2023 року за ч. 4 ст. 402 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді службового обмеження на строк 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави 20 %. Під час відбування цього покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1