ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/163/23 Справа № 233/5224/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000508, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 червня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Алейськ Алтайського краю рф, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, посилається на незаконність вироку суду через допущенні судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що стороною обвинувачення ОСОБА_7 не інкримінувалось вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, як не було цю обставину визнано такою, що обтяжує покарання, і в обвинувальному акті, у зв`язку із чим вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.

З наведених підстав вважає, що вирок підлягає зміні, з виключенням з його мотивувальної частини посилання суду на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати його дії та призначити більш м`яке покарання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказує на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та не вмотивованим належним чином, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що суд не надав належної оцінки доказам у провадженні з точки зору їх допустимості і належності, та за наявності суперечливих доказів не вказав, чому бере до уваги одні докази, а інші відхиляє.

Обвинувачений вказує, що не заперечує своєї причетності до інкримінованих подій, але вважає, що його дії кваліфіковані неправильно, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілої, потерпіла сама випадково облила себе бензином, а він лише прикурив сигарету запальничкою. При цьому обвинувачений звертає увагу на те, що саме він викликав швидку медичну допомогу, а всі події були зняті на камери, які вмонтовані у нього в квартирі, однак працівники поліції при огляді квартири їх знищили.

До того ж, на переконання обвинуваченого, призначене йому покарання не відповідає його особі та вчиненому ним кримінальному правопорушенню, а тому вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вирішені питання про процесуальні витрати та про долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 17 серпня 2021 року, приблизно о 21-30 години, більш точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому за адресою: АДРЕСА_1 , де його чекала співмешканка ОСОБА_10 , яка попросила його допомогти їй розібратися із мобільним телефоном. У цей час ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, почав відчувати неприязнь по відношенню до ОСОБА_10 , на підставі чого у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті останній з особливою жорстокістю.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, ОСОБА_7 повалив останню спиною на підлогу, завдав їй декілька ударів руками по обличчю та тулубу, після чого взяв пластикову пляшку об`ємом 0,5 л із бензином, яким облив останню та за допомогою запальнички підпалив її.

Своїми діями, безпосередньо направленими на умисне вбивство ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, ОСОБА_7 спричинив останній опіки 2-3 ступеню тяжкості обличчя, шиї, грудної клітини, передньої поверхні черева, лівого стегна на площі 20% поверхні тіла, опік дихальних шляхів, які утворилися внаслідок дії відкритого полум`я.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки сусіди викликали ОСОБА_10 швидку медичну допомогу та останній була вчасно надана кваліфікована медична допомога.

Дії ОСОБА_7 у вищезазначеній частині судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з особливою жорстокістю.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які, кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження в цілому дотримався, про що свідчить наступне.

Так, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000508 від 17 серпня 2021 року, в якому вказано, що від гр. ОСОБА_11 надійшло повідомлення про те, що за адресою по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 кличе про допомогу та, з її слів, останню облив бензином та підпалив її співмешканець (т. 1 а.с. 27);

- протоколом обшуку від 18 серпня 2021 року, проведеного в квартирі АДРЕСА_2 , в якій на внутрішній поверхні вхідних дверей наявні нашарування продуктів горіння, на ліжку наявний матрац, на якому обгорілий матеріал діаметром 47 см, а також згорілі дві подушки та вологе простирадло з характерним запахом бензину. Біля дивану виявлено пластикову пляшку з рідиною жовтого кольору та запальничку синього кольору з надписом «АСС Alokozay».(т. 1 а.с. 108-118);

- протоколом огляду речей від 18.08.2021 року, наданих потерпілою ОСОБА_10 у приміщенні хірургічного відділення м. Костянтинівка за адресою: АДРЕСА_3 , у які остання була вдягнута під час вчинення відносно неї злочину. Оглянуті речі мали характерний запах бензину, на останніх було виявлено та зафіксовано пошкодження у виді сплавлення та опалення тканин (т. 1 а.с. 129-131);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 20.08.2021 року за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з відеозаписами до них, під час яких останні, кожен окремо, вказали та продемонстрували, як 17.08.2021 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, вони разом вийшли на балкон покурити та почули з балкону сусідньої квартири АДРЕСА_4 крики про допомогу. На вказаному балконі вони побачили потерпілу ОСОБА_14 , у якої з голови йшов дим, та яка вказала, що її підпалив співмешканець ОСОБА_15 . Крім того вони побачили, що із вказаної квартири АДРЕСА_4 також йшов дим. Потерпіла ОСОБА_16 правою рукою трималася за огорожу балкона, а ОСОБА_17 тягнув її за руку до квартири. Свідки почали вимагати від ОСОБА_18 відпустити ОСОБА_10 , на що ОСОБА_17 нібито погодився. Вони пішли до під`їзду та почали стукати у двері квартири АДРЕСА_4 , вимагаючи відпустити ОСОБА_19 , але двері не відчиняли. Після цього вони повернулися на балкон, де знову побачили ОСОБА_20 , яка просила їй допомогти. Вони стали вимагати від ОСОБА_21 відпустити ОСОБА_19 , на що він погодився. Після цього вони повернулися до під`їзду та згодом ОСОБА_17 відчинив двері та виштовхнув ОСОБА_14 в під`їзд та одразу зачинив за собою двері до квартири. Свідки вказали, що у ОСОБА_19 були обпалені голова, обличчя, руки, груди, ліве стегно. Свідки допомогли потерпілій спуститися на вулицю, де її вже чекала швидка медична допомога. Також ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказали, що ОСОБА_16 розповідала їм, що ОСОБА_17 облив її бензином та підпалив, при цьому він перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с.137-140, 186);

- висновком експерта Донецького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №СЕ-19/105-21/6765-ФХД від 13.10.2021 року, в якому зазначено, що надана на дослідження рідина в пляшці з полімерного матеріалу є світлим нафтопродуктом - бензином. На наданому на дослідження фрагменті матеріалу чорного кольору, фрагменті матеріалу білого кольору з нашаруванням чорного кольору, на фрагменті матеріалу сірого кольору, на шортах, фрагменті бюстгальтера, трусах, колготках, штанах виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензин, газ, дизельне паливо), встановити конкретний вид якого не є можливим з причини фізико-хімічних змін його складу (т. 1 а.с. 159-168);

- висновком експерта Костянтинівського відділення судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №133 від 11.11.2021 року, згідно із яким у гр. ОСОБА_10 було виявлено опіки 2-3 обличчя, шиї, грудної клітини, передньої поверхні черева, лівого стегна на площі 20 % поверхні тіла, опік дихальних шляхів, які утворились внаслідок дії відкритого полум`я, можливо у термін та за обставин, вказаних у постанові, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючі для свого лікування термін більш ніж 21 доба (три тижні). Згідно з даними медичної документації, опіки у потерпілої знаходяться на передній поверхні тіла (т. 1 а.с.188-189);

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 18 серпня 2021 року, якою речовими доказами визнано: змив кіптяви з вхідних дверей квартири, зріз з простирадла з характерним запахом бензину, клапоть згорілого матеріалу з подушки, пластикову пляшку з речовиною з характерним запахом бензину, запальничку з надписом «АСС Alokozay», жіночі штани чорно-білі, труси чорного кольору, бюстгальтер чорного кольору, колготи чорного кольору, шорти з характерним запахом бензину (т. 1 а.с. 119);

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 01 листопада 2021 року;

- показаннями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які повністю відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, та підтверджують їх.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення. Так, викладена останнім версія фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення полягає у тому, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілої, а остання сама випадково облила себе бензином, а він, перебуваючи поруч, лише прикурив сигарету, після чого відбулося згорання, при цьому обвинувачений звертає увагу на те, що саме він викликав швидку медичну допомогу та намагався загасити полум`я.

Таку версію подій колегія суддів вважає неспроможною, оскільки вона не має будь-якого об`єктивного підтвердження, є нелогічною, суперечливою і спростовується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Так, допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 прямо вказала на обвинуваченого як особу, що вчинила злочин щодо неї, та надала детальні показання, які підтверджують обвинувачення, що узгоджуються з іншим дослідженим судом доказами. Зокрема потерпіла зазначила, що увечері 17 серпня 2021 року, за адресою по АДРЕСА_2 , в неї з ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, стався конфлікт та розпочалася сварка на грунті чергового непорозуміння. ОСОБА_7 кричав на неї та виганяв, в ході сварки виштовхнув її з балкону ногами та руками у спину, від чого вона впала на підлогу, а він став погрожувати, що спалить її, після чого бив кулаками по обличчю та тулубу. Потім вона піднялася, підійшла до дивану, і в цей час ОСОБА_7 налив бензин з мопеда у пластикову пляшку і зі словами «рятуйся» підійшов до неї, штовхнув кулаком у живіт, облив бензином та підпалив запальничкою. Вона кричала, плакала, просила допомогти, а він сидів на стільці, весь час посміхався, вживав алкоголь та навіть не підходив до неї. Після того, як на ній згасла одежа та в цей час ОСОБА_7 відволікся від неї, вона вибігла на балкон та попросила сусідів про допомогу. Потім, за викликом сусідів, прибули швидка допомога та поліція.

Вказане узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, будучи допитаними в суді першої інстанції, кожен окремо вказали, що 17.08.2021 року, приблизно о 21 год. 30 хв., вони разом вийшли на балкон, де почули крики потерпілої ОСОБА_22 про допомогу, що лунали з балкону сусідньої квартири АДРЕСА_4 , та побачили, що між останньою та ОСОБА_23 виникла сутичка, останній заштовхнув її до квартири, після чого ОСОБА_16 продовжувала кликати про допомогу, при цьому свідки побачили, як з квартири та у потерпілої з голови йшов дим і вона вказувала, що її підпалив співмешканець ОСОБА_15 . Після того, як свідки неодноразово вимагали від ОСОБА_18 припинити свої дії, останній відчинив двері квартири та виштовхнув ОСОБА_14 в під`їзд. Свідки вказали, що у ОСОБА_19 були обпалені голова, обличчя, руки, груди, ліве стегно. Вони допомогли потерпілій спуститися на вулицю, де її вже чекала швидка медична допомога. Відповідно до показань вказаних свідків, саме ОСОБА_12 повідомила поліцію про подію та викликала швидку медичну допомогу потерпілій, що не спростовується матеріалами справи.

Викладені потерпілою обставини події підтверджуються також висновком судово-медичного експерта КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №133 від 11.11.2021 року, згідно із яким експерт не виключає факту утворення тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілою під час її допиту (т. 1 а.с. 63).

Згідно із витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000508 від 17 серпня 2021 року, саме від гр. ОСОБА_12 надійшло повідомлення про те, що за адресою по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 кличе про допомогу та, з її слів, останню облив бензином та підпалив її співмешканець (а.с. 27).

Наявності у потерпілої чи свідків підстав оговорювати обвинуваченого не вбачається, сторона захисту на такі обставини не посилається і їх існування не обґрунтовує.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що версія фактичних обставин події, викладена в апеляційній скарзі обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження та спростовується беззаперечно сукупністю інших доказів, наявних в матеріалах справи, що узгоджуються між собою, відповідно до яких саме ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки застосував до потерпілої ОСОБА_10 фізичне насильство, облив її бензином та підпалив запальничкою, після чого остання вибігла на балкон та прохала про допомогу.

Доводи обвинуваченого про те, що він надав допомогу потерпілій та викликав швидку допомогу, є безпідставними, оскільки спростовуються як показаннями потерпілої, яка ці обставини заперечувала, так і показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначили, що на їх зауваження щодо припинення протиправних дій ОСОБА_7 не реагував, двері квартири не відчиняв, однак зрештою, після їх наполегливих дій та повідомлення про виклик поліції і швидкої допомоги, виштовхнув потерпілу в під`їзд та захлопнув за нею двері. Згідно із матеріалами провадження, саме свідок ОСОБА_12 викликала поліцію та швидку допомогу і разом з ОСОБА_13 допомогла потерпілій дійти до автомобіля швидкої допомоги.

Аналізуючи апеляційні доводи про помилкову кваліфікацію дій обвинуваченого, колегія суддів зважає на те, що згідно із вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні разом з іншими обставинами підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 на підставі досліджених судом доказів встановлено фактичні обставини, за яких обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 17 серпня 2021 року, приблизно о 21-30 години, повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_1 , де його чекала співмешканка ОСОБА_10 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин повалив останню спиною на підлогу, завдав їй декілька ударів руками по обличчю та тулубу, після чого взяв пластикову пляшку об`ємом 0,5 л із бензином, яким облив останню та за допомогою запальнички підпалив її, завдавши тим самим потерпілій, згідно висновку експерта №133 від 11.11.2021 року, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з особливою жорстокістю. При вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи складу вказаного кримінального правопорушення слід враховувати, що така кваліфікація може мати місце лише в тому випадку, коли буде доведено, що спосіб позбавлення потерпілого життя свідчить про особливу жорстокість злочину і вона охоплювалась умислом винного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій засудженого та кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину з особливою жорстокістю, оскільки останнє підтверджується матеріалами справи, належними та допустимими доказами та взаємоузгодженими показаннями свідків та потерпілої щодо обставин події.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 своєї Постанови від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначив, що умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

При цьому особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов`язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні потерпілому або його близьким додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірним для досягнення злочинного наслідку, та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння, зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого.

Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень та причин припинення посягання.

Як вбачається з фактичних обставин справи, обвинувачений умисно облив потерпілу бензином і підпалив її, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. При цьому остання зазнала особливих страждань та відчувала нестерпний біль.

На думку колегії суддів, про спрямованість умислу обвинуваченого саме на умисне вбивство потерпілої з особливою жорстокістю свідчить спосіб вчинення злочину - умисний підпал потерпілої, засіб його вчинення - використання легкозаймистої речовини - бензину, яку, виходячи з обсягу опіків, було розлито на значну площу поверхні тіла ОСОБА_10 , взаємовідносини між обвинуваченим та потерпілою, характер дій обвинуваченого, який після вчинення інкримінованих йому дій у той час, коли на тілі потерпілої горів бензин та її одяг, допомоги їй не надав, швидку допомогу не викликав, виштовхнув потерпілу в коридор лише після того, як сусіди вчинили галас та повідомили його про виклик поліції та швидкої медичної допомоги. Таким чином, дії обвинуваченого у момент їх вчинення поза розумним сумнівом були спрямовані на досягнення злочинного результату у виді позбавлення потерпілої життя з особливою жорстокістю, втім злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого - у зв`язку з втручанням сусідів, які викликали швидку медичну допомогу та змусили обвинуваченого випустити потерпілу з квартири.

З огляду на викладене зазначену у вироку кваліфікацію дій обвинуваченого колегія суддів вважає правильною та з нею погоджується, а доводи апеляційного скарги про зворотне оцінює критично як безпідставні.

Посилання обвинуваченого на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та даним про його особу є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, за змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є закінченим замахом на скоєння особливо тяжкого злочину; характер та обставини його вчинення, наслідки, що настали для потерпілої; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив новий особливо тяжкий злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, що свідчить про те, що ОСОБА_7 є особою, схильною до протиправної поведінки та порушення закону; наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, і відсутність обставин, що його пом`якшують.

Проаналізувавши наведені відомості, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, не найсуворішого за видом з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, втім у максимальному його розмірі - у виді позбавлення волі строком на 15 років, з чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цього обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення за видом та/або розміром не вбачає.

При цьому також враховується відсутність в обвинуваченого будь-якого каяття у вчиненому злочині, байдуже та цинічне ставлення до як до нього, так і до наслідків, що настали для потерпілої.

Доводи обвинуваченого не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, вони були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає їх обгрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

Так, відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Положення вказаної норми процесуального закону мають на меті забезпечення особі можливості знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися, включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію та інші обставини, що мають значення, зокрема можуть потягнути погіршення його становища у той чи інший спосіб.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ст. 67 КК України містить перелік різних за характером обставин, що обтяжують покарання. Одні з них становлять певні фактичні обставини, які безпосередньо та нерозривно пов`язані з відповідним діянням, зокрема «вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів» - п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України. Інші або являють собою оціночні поняття, у світлі яких необхідно оцінювати фактичні обставини злочину, зокрема «тяжкі наслідки, завдані злочином» - п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України та інші, або пов`язані з особою потерпілого чи іншими обставинами, що обумовлені не діянням як таким, а іншими фактами, зокрема попередньою судимістю, що вказує на існування повторності чи рецидиву злочинів, - п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, тощо.

Разом із тим, за будь-яких обставин обвинувачений повинен бути обізнаний про вказані обставини як частину обвинувачення і мати змогу захищатися від них шляхом оспорювання їх існування, обгрунтування підстав для їх неврахування згідно із ч. 2 ст. 67 КК України тощо.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 обтяжуючою покарання обставиною відповідно до вимог ст. 67 КК України визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Разом із тим, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , факт наявності у потерпілої ОСОБА_10 інвалідності не був зазначений при викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, як не була дана обставина зазначена і як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Обгрунтовуючи своє рішення у цій частині, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину поза розумним сумнівом був обізнаний про інвалідність потерпілої ОСОБА_10 , а отже дана обставина може бути визнана такою, що обтяжує його покарання, незалежно від того, чи посилається на неї сторона обвинувачення.

Колегія суддів такий висновок вважає передчасним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, при цьому згідно із п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті підлягають зазначенню зокрема обставини, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене обставини, що обтяжують покарання, є частиною обвинувачення, а отже встановлення судом таких обставин, що не були зазначені в обвинувальному акті, належить вважати виходом за межі обвинувачення, що є неприпустимим згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 12 листопада 2019 року у справі №556/588/18.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку визнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - зміні відповідно до його апеляційних вимог.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання з підстав виключення одної з обставин, що його обтяжують, оскільки вважає, що і за таких обставин фактично призначене ОСОБА_7 покарання належним чином враховує всі обставини, що мають значення, є законним за видом та розміром, справедливим, достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4