Справа № 191/20/20
Провадження № 1-кп/191/4/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001486 від 05 жовтня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.04.2003 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 09.12.2004 року Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 188, ст. 69, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст. 70, ст.71 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін за вироком суду від 25.04.2003 року, до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 10.08.2006 року з Божковської ВК № 16 на умовно-достроковий не відбутий строк 1 рік 10 місяців 5 днів;

- 19.01.2009 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців за вироком суду від 09.12.2004 року, до відбуття 5 років позбавлення волі;

- 20.01.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, ч.1 ст.311 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 07.02.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Вирок вступив у законну силу 13.03.2018 року;

- 22.09.2022 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 ст. 71, ст.72 КК України частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.20018 року та остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 30, на вул. Миру, м. Синельникове, Дніпропетровської області, побачив велосипед марки «Титан», що знаходився на пішохідній доріжці біля магазину «Топ-Драйв», яким можна заволодіти на свою користь. Після чого у нього раптово виник умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «Титан».

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 04.10.2019 приблизно о 16 годині 20 хвилин, продовжуючи перебувати біля магазину «Топ-Драйв», викрав велосипед марки «Титан», що належав потерпілому ОСОБА_6 , з викраденим майном ОСОБА_3 покинув місце злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток, який згідно висновку експерта №4242/19 від 26.12.2019 р., складає 3690 гри. 00 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що він знайомий із потерпілим ОСОБА_6 . Вони зустрілися біля магазину «Твін», біля ігрових автоматів. ОСОБА_3 раніше давав у борг потерпілому ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 1500,00 грн., тому останній запропонував ОСОБА_3 забрати велосипед у рахунок боргу, на що він погодився. Далі ОСОБА_3 продав велосипед за 500,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , пояснив суду, що восени 2019 року, точної дати він не пам`ятає, він їхав на велосипеді по вул. Миру в м. Синельникове до магазину комп`ютерної техніки та залишив велосипед на вулиці біля сходів, через деякий час вийшов і помітив, що велосипед зник. Колір велосипеда був помаранчевий з коричневим. На наступний день він звернувся до поліції, повідомив про крадіжку. З ОСОБА_3 він не знайомий, велосипед останньому він не надавав. Велосипед повернули працівники поліції, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, питання щодо призначення обвинуваченому міри покарання залишив на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив суду, що два роки тому його знайомий ОСОБА_8 запропонував йому купити велосипед, він сказав, що йому велосипед не потрібен, але знає кому потрібен і зателефонував своїй знайомій ОСОБА_9 та запропонував купити велосипед на що остання погодилася. Далі він разом із ОСОБА_3 зустрілися з ОСОБА_9 в м.Синельникове біля магазину «Оскар». Потім ОСОБА_7 віддав велосипед ОСОБА_9 , а вона передала йому 500,00 грн., які він в свою чергу передав ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що приблизно півтора роки назад його знайомий ОСОБА_3 пропонував йому купити велосипед, але він відмовився. ОСОБА_3 був без велосипеду, тому саме який велосипед пропонував купити останній, ОСОБА_10 невідомо.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що точної дати згадати не може, але це було давно, після роботи, їй зателефонував ОСОБА_7 та запропонував купити велосипед. Далі вона віддала гроші в сумі 1500,00 грн. ОСОБА_7 та забрала велосипед. Він був спортивний чорного кольору. Потім з`ясувалось, що цей велосипед крадений, його вилучили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив суду, що він перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим. Восени 2020 року, точної дати він не пам`ятає, приблизно після обіду він стояв біля грального закладу - магазин « Твін », разом з ним знаходився ОСОБА_12 та ін. особи. До ОСОБА_3 підійшов чоловік і сказав, що він йому більше нічого не винен, вони потиснули руки, ОСОБА_3 сів на велосипед і поїхав. Якого кольору був велосипед він не пам`ятає, також не бачив як потерпілий його ставив. Також зазначив, що потерпілий ОСОБА_6 бачив як ОСОБА_3 сів на велосипед і поїхав. ОСОБА_11 з розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зрозумів, що ОСОБА_6 віддав останньому велосипед в рахунок боргу.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його провина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю доводиться безпосередньо дослідженими у судовому засіданні сукупністю письмових доказів, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та інші події від 05.10.20 19 року згідно якого ОСОБА_6 повідомив, що 04.10.2019 року в період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв. невстановлена особа, знаходячись біля буд. №30 по вул. Миру в м. Синельникове, таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку спортивного велосипеду «Титан» чорно-помаранчевого кольору (т.2 а.с.6).

-протоколом огляду місця події від 05.10.2019 року, яким встановлено, що на прилеглій території, розташованій біля багатоповерхового будинку №30 по вул. Миру м. Синельникове Дніпропетровської області, а саме біля магазину «TOP DRIVE» був викрадений спортивний велосипед, який належав потерпілому ОСОБА_6 (т.2 а.с.7);

- протоколом огляду предмету від 20.12.2022 року, згідно якого предметом огляду являється спортивний гірський велосипед «Титан», який був добровільно виданий громадянкою ОСОБА_9 для проведення огляду та вилучення (т.2 а.с.24-24);

- постановою про визначення речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 23.12.2019 року, якою вилучене в ході проведення огляду предмета від 20.12.2019 року спортивний велосипед «Титан», який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001486, та передано на зберігання власнику ОСОБА_6 (т.2 а.с.26-27);

- згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4242/19 від 26.12.2019 року вартість велосипеду «Титан» становить 3690,00грн ( т.2 ст. 30-32);

- протоколом огляду місця події від 27.12.2019 року, який відбувався в каб. №208 Синельниківського ВП за адресою: м. Синельникове, вул. Виконкомівська, 36, під час якого було оглянуто відео з камери відеоспостереження, надане приватним підприємцем ТОВ «ХОМ-НЕТ», яке було записане на CD-R диску «Verbatim» з серійним номером N/40MJ30ID808830F1, з якого було встановлено, що на 00:02 хв. запису з`являється зображення чоловіка, який підходить до велосипеда, що знаходиться на пішохідній доріжці, після чого бере викрадений велосипед та зникає з поля зору камери в відеоспостереження (т.2 а.с.33).

- постановою про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 27.12.2019 року, якою вилучене в ході проведення огляду предмета від 27.12.2019 року: відео, що знаходиться на CD-R диску «Verbatim» з серійним номером N/40MJ30ID808830F1, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадження № 0001486 (т.2 а.с.34).

Згідно вимог ч.1 ст.67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю на підставі досліджених судом доказів.

Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що потерпілий ОСОБА_6 віддав йому велосипед за рахунок боргу є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки спростовані вищевказаними належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували дані покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині невизнання ним своєї вини, суду надано не було. Крім того, в судовому засіданні не встановлено підстав обумовлювати потерпілим обвинуваченого, оскільки зі слів потерпілого він взагалі не знайомий з обвинуваченим.

До показів свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 віддав обвинуваченому велосипед за рахунок боргу, суд також ставиться критично, оскільки останній перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим, крім того, вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи та показами потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Згідно вимог ч.1 ст.67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд прийшов до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочину.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину та про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин 04.10.2019 року, а саме до постановлення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22.09.2022 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 309 ст. 70, ч.1 ст.71, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, який набрав законної сили 22.12.2022 року то остаточне покарання останньому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими статтею ч.4 ст.70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України. З урахуванням вищенаведених обставин і особи обвинуваченого ОСОБА_3 його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе.

Початок строку відбування покарання необхідно обчислювати з дня приведення вироку до виконання та затримання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі поглинути більш суворим покаранням призначеним за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 року за ч.1 ст. 309 ст. 70, ч.1 ст.71, 72 КК України у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на проведення судово товарознавчої експертизи № 4242/19 року від 26.12.2019 року в сумі 300 (триста) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_13 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (т.2 а.с.29).

Речові докази:

- спортивний велосипед «Титан», залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 (т.2 а.с. 27);

-відео, що знаходиться на CD-R диску «Verbatim» з серійним номером N/40MJ30ID808830F1, зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1