ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/543/23 Справа № 202/2466/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який зареєстрований та проживає

за адресою:

АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того судом враховано, що обвинувачений проживає у м. Краматорську, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, користуючись тимчасовою окупацією окремих територій Донецької та Луганської областей, у подальшому може змінити місце проживання шляхом виїзду на тимчасово окуповану територію.

Слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та понятих з метою примушування до надання тих чи інших показань під час судового розгляду.

Також слідчим суддею визнано недоведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки прокурором не надано належних доказів на його підтвердження.

Слідчим суддею зазначено, що встановлені ризики є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що обвинувачений дотримується належної процесуальної поведінки, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та попередньою роботою характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Вважає, судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 на протязі тривалого часу утримується під вартою, а заявлені ризики надуманими, оскільки органом досудового розслідування за довготривалий час утримання його під вартою не надано доказів перешкоджання досудовому розслідуванню, продовження злочинної діяльності, а також здійснення спроб переховування.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали і відсутність підстав для застосування до обвинуваченого менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Крамоторського міського суду Донецької області перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 000030 від 03 лютого 2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відтепер згідно розпорядження Голови ВСУ №8/0/9-22 від 15.03.2022 року Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану за підсудністю віднесено до юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

13 лютого 2023 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_6 не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою для продовження запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованого правопорушення.

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

В даному випадку, на думку колегії суддів, обвинувачення не є вочевидь безпідставним, причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про запобіжний захід, а також кримінальне провадження, яке перебуває на стадії судового розгляду, об`єктивно не може бути закінчене до завершення строку дії раніше застосованого запобіжного заходу.

Також є правильними висновки суду щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує небезпідставне обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Прицьому колегією суддів враховується, що обвинувачений офіційно зареєстровний в Донецької області, м. Краматорськ, тобто на території, наближеній до тимчасово окупованих територій та зони проведення активних бойових дій, через що ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_6 на свідків та інших співучасників злочину з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місце проживання останніх, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, з метою схилення останніх до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

Про особливу вагомість цього ризику свідчить характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, яке вчинено за попередньою змовою групою осіб, предметом якого була психотропна речовина в особливо великих розмірах.

Доводи захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки позитивні характеризуючі дані про його особу, не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не спростовують змісту і вагомості вищенаведених обставин.

Також, безпідставними є доводи захисника щодо незастосування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки згідно вимог п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних речовин, беручи до уваги обставини справи та кількість вилученого наркотичного засобу, колегія суддів вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даній стадії розгляду.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 від вартою, колегія суддів, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи сторони захисту щодо довготривалого утримання ОСОБА_6 під вартою, хоча і заслуговують на увагу, однак не спростовують необхідність застосування саме такого виду запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також приймається до уваги, що на даний час, згідно із поясненнями учасників апеляційного розгляду, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 перебуває на стадії визначення його підсудності, а отже найближчим часом його судовий розгляд буде поновлено та питання про доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою стане предметом перегляду у межах підготовчого провадження.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4