Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/186/2023 Справа № 641/976/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуКомінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 22.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,-

встановив:

На розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 22.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно останнього

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики зазначені прокурором не доведені, просив застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно із рішенням Європейського Суду «Харченко проти України» від 10.02.11р. яке є частиною національного законодавства продовження тримання під вартою може бути виправданою тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості перевищує принцип поваги до особистості, а тому суд враховує підвищену соціальну небезпеку інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, ризик втечі, а також продовження скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченими.

Суд, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у скоєнні інкримінованого, вважає доведеним те, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений спробує переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інший злочин.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, крім іншого і в частині доведення неможливості застосувати до обвинуваченого іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, та вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів, та відповідно відмовити у задоволенні клопотання захисника про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також заявив клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.

Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора щодо можливості призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Дане кримінальне провадження підсудне Комінтернівському району суду м. Харкова, підстав для закриття або зупинення кримінального провадження, повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого - ОСОБА_5 -задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 29 квітня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 22.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, на 13 березня 2023 року на 12 годину 45 хвилин в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова, каб. № 9.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає

Суддя- ОСОБА_1