ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/868/22

1-кп/609/84/2022

22 листопада 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з освітою середньою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 15 серпня 2022 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2022 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт з угодою, укладеною між прокурором і обвинуваченою про визнання винуватості в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 15 серпня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту вбачається, що 14.08.2022, близько 01:00 год. в умовах воєнного стану, в жительки с. Мирове Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала за місцем свого проживання виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна із житлового будинку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 .

14.08.2022 року близько 01:40 год., реалізовуючи свій злочинний умисел та діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що її дії не будуть поміченими іншими особами жителька с. Мирове Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_3 пішла до господарства ОСОБА_6 , де, потрапивши на територію та за допомогою металевого лому шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях житлового будинку, проникла у середину, звідки з вітальної кімнати таємно викрала алкогольний напій марки «Пшенична» в тетра-пакові ємкістю 10 літрів та, пройшовши в сусідню кімнату, із столу взяла грошові кошти номіналом по 50,100,200 та 500 грн. на загальну суму 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Після чого, вийшла з житлового будинку на подвір`я, повісивши навісний замок, який був зірваний, назад на двері, та пішла за місцем свого проживання, маючи таким чином можливість розпоряджатися викраденим майно на власний розсуд.

Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_3 завдано матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 2 220 (дві тисячі двісті двадцять) гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житловий будинок в умовах воєнного стану.

У суд обвинувальний акт надійшов разом з угодою про визнання винуватості.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Так, 26 жовтня 2022 року між начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000329 від 15.08.2022 року, з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , з іншого боку, за участю її захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України в приміщенні Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області, що за адресою: вул. Українська 53, м. Шумськ, Кременецький район, Тернопільська область, укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена ОСОБА_3 .
У вказаній угоді сторони дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: відсутність судимості, активне сприяння досудовому розслідуванню, відшкодування завданих нею збитків потерпілій особі ОСОБА_6 , на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, термін якого буде визначено судом, із визначенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України.
Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, згідно з умовами даної угоди обвинуваченій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та продовження судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання у виді: 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Прокурор ОСОБА_4 підтвердила, що угода укладена добровільно.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просила її затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі, матеріальні збитки перед потерпілим ОСОБА_6 нею відшкодовано повністю.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.10.2022 року між сторонами і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджену міру покарання у виді: 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, із покладенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, натомість 22 листопада 2022 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 , претензій до обвинуваченої не висловив, вказав, що положення та наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому роз`яснено.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житловий будинок в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості є результатом вільного волевиявлення обвинуваченої. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом.
Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та захисника, врахувавши думку потерпілого, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.
Відповідно до статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Так, у силу положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Даний злочин відноситься до тяжких злочинів. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з сторонами угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, відсутність судимості, активне сприяння досудовому розслідуванню, відшкодування завданих нею збитків потерпілій особі ОСОБА_6 . Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України. Обрана обвинуваченій міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової експертизи, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, загальний розмір якої становить 1510 грн. 24 коп.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченоїо ОСОБА_3 , під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2022 року, укладену між начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 15 серпня 2022 року.
Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй за даною статтею узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, загальна сума яких складає 1510 грн. 24 коп.:
-судової-дактилоскопічної експертизи № СЕ/19/120-22/8502-Д від 12.09.2022року 1510 грн. 24 коп.

Речовий доказ, а саме: металевий лом, поліетиленовий пакет, який знаходиться у сей-пакеті KIV5122006, що зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №1 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: вул. Українська 47, м. Шумськ, Кременецького району, Тернопільської області після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ, а саме: флеш накопичувач UItima V05 16GB, поміщений у сейф-пакет KIV1150722, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч. 6 ст. 376 КПК України.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1