Справа №295/5707/19
УХВАЛА
Іменем України

31.10.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

27.10.2022 року до Богунського районного суду м. Житомира надійшло клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою передано на розгляд іншому судді цього суду ОСОБА_1 .
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.09.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.10.2022 року (включно).
Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому, просив продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, його особу та з метою запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від дачі пояснень по суті клопотання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд, беручи до уваги конкретні обставини справи та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні не спростовано існування ризиків, які були підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, тому суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення (злочину).
Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Таким чином, вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість пред`явленої йому підозри, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком, суд доходить висновку про доведеність прокурором неможливості застосування більш м`яких видів запобіжних заходів відносно обвинуваченого та необхідності продовження строку тримання під вартою.
Таким чином, з метою належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» строком на шістдесят днів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» продовжити до шістдесяти днів, тобто до 29 грудня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1