ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1958/20

Номер провадження 1-кп/495/173/2023

10 лютого 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000769 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, працюючого за наймом, з середньотехнічною освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 31 жовтня 2018 року о 20:15 годині, обвинувачений ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, здійснював рух на освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Кишинівська с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

На зазначеній ділянці проїзної частини організовано двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, за відсутності дорожньої розмітки, з боку м. Білгород-Дністровський у напрямку с. Молога Білгород-Дністровського району Одеської області.

Автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 рухався у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю не менше 112,9 - 115,8 км/год., яка значно перевищує установлену в населених пунктах швидкість руху 50 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4., п/п «б» п. 12.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), далі «Правила», що зобов`язують водія:

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п.12.9. Водієві забороняється:

п/п б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29. 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, чим порушив вимоги п.п. 1.5., п/п «б» п. 2.3. зазначених Правил:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Здійснюючи подальший рух, наближаючись до перехрестя з дорогою на с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області обвинувачений ОСОБА_3 , у порушення вимог п.п. 12.2. зазначених Правил, якими передбачено:

п.12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».

у населеному пункті не зменшуючи швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості в темний час доби, а продовжував рух зі швидкість не менше 112,9 - 115,8 км/год., чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події обвинувачений ОСОБА_3 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п.п. 12.1., 12.3. зазначених Правил, що зобов`язують водія:

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

відволікся від керування, з моменту об`єктивної можливості виявити небезпечний рух двох пішоходів, які перетинали проїзну частину зліва на право, один з яких переміщував за собою візок з картонними коробами, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки та передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: несумісною з життям поєднаною травмою голови, грудної клітини, кінцівок, що включала: закритий перелом кісток склепіння і основи черепа з ушкодженням речовини головного мозку; закриту травму грудної клітини з розривом грудного відділу аорти; закриті переломи кісток правої і лівої гомілок, які відносяться до категорії Тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок.

Як встановлено слідством, водій автомобіля «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода ОСОБА_7 , рухаючись із допустимою швидкістю руху за умовами видимості.

У даній дорожній ситуації у діях обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.2., 12.3., 12.4. «Правил дорожнього руху України», яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у сукупності допустив порушення вимог п.п.1.5., п/п «б» п. 2.3., п.п.12.1., 12.2., 12.3., 12.4., п/п «б» п. 12.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 31.10.2018 року о 20:15 год. він керував автомобілем марки «ВАЗ 211540», р/н НОМЕР_1 , у темну пору доби, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, здійснював рух на освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Кишинівська с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, приблизно зі швидкістю 112,9 - 115,8 км/год. Рухаючись у смузі свого напрямку руху, наближаючись до перехрестя з дорогою на с. Сухолужжя Білгород-Дністровського району Одеської області, будучи неуважним, не обрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, відволікся від керування, що в результаті позбавило його можливості своєчасно відреагувати та виявити небезпеку у вигляді двох пішоходів, які перетинали проїзну частину зліва на право внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який в результаті ДТП загинув на місці. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_7 був її сином. Їй зателефонували та повідомили про те, що на її сина був здійснений наїзд автомобілем в результаті той помер. Цивільний позов про стягнення матеріальної або моральної шкоди заявляти не бажає та просить суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не пов`язане з позбавленням волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила обвинуваченого не позбавляти волі, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 2 860 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи в сумі 2 717 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної події в сумі 1 884,12 гривень.

Речові докази: диск CD-R «PLATINUM» N123N1291D820421A2 з фотознімками у кількості 34 штук, які були зроблені у ході огляду місця події 31.10.2018 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 211540», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 29.11.2016 року, кузов НОМЕР_3 та який зберігається на майданчику затриманих транспортних засобів ОФ ДП «Інформ-ресурси» МВС України (розташований за адресою: вулиця Шкільна, 22-А, село Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область) - повернути ОСОБА_8 .

Скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ 211540», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 29.11.2016 року, кузов НОМЕР_3 , який був накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2018 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 2 860 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи в сумі 2 717 гривень.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної події в сумі 1 884,12 гривень.

Речові докази: диск CD-R «PLATINUM» N123N1291D820421A2 з фотознімками у кількості 34 штук, які були зроблені у ході огляду місця події 31.10.2018 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 211540», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 29.11.2016 року, кузов НОМЕР_3 та який зберігається на майданчику затриманих транспортних засобів ОФ ДП «Інформ-ресурси» МВС України (розташований за адресою: вулиця Шкільна, 22-А, село Салгани, Білгород-Дністровський район, Одеська область) - повернути ОСОБА_8 .

Скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ 211540», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 29.11.2016 року, кузов НОМЕР_3 , який був накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1