Справа № 127/8902/23
Провадження №11-сс/801/189/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 30.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № №0000204 від 03.03.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пеньківка, Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 13:50 год. 26 травня 2023 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 26 травня 2023 року.

Згідно клопотання слідчого, що в другій половині жовтня 2022 року, точна дата та час слідством не встановлені, ОСОБА_7 знаходився зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у своєму будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка, у ході якої у нього виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, використовуючи явну фізичну перевагу над потерпілою, руками схопив останню за шию та прикладаючи значну фізичну силу, здавлював та не відпускав до тих пір, поки ОСОБА_9 не перестала подавати ознаки життя. У подальшому, ОСОБА_7 з метою приховання слідів злочину, обгорнув труп ОСОБА_9 ковдрою, яку взяв в одній із кімнат свого будинку та на власному велосипеді вивіз потерпілу до лісової місцевості, що знаходиться на незначній відстані від його домоволодіння та прикопав за допомогою заздалегідь заготовленої лопати на глибину близько 70 см. Після чого, не бажаючи бути викритим зник з місця події.

В подальшому, 02.03.2023 у вищевказаній лісовій місцевості труп ОСОБА_9 було виявлено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка і повідомила до правоохоронних органів.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 186 від 16.03.2023 труп ОСОБА_9 доставлений на судово-медичну експертизу в стані гниття з явищами часткового скелетування.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені прижиттєві ушкодження: переломи під`язикової кістки та щитоподібного хряща з крововиливами в прилеглі тканини; перелом 9-го ребра по лівій середньо-пахвинній лінії. Також виявлено дефекти м`яких тканин правої нижньої кінцівки майже до повного скелетування. Крім вищеперечислених ушкоджень при внутрішньому дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені збільшені в об`ємі легені, які виповнюють плевральні порожнини, та при гістологічній експертизі - ділянки гострої альвеолярної емфіземи та набряку паренхіми легень.

Переломи під`язикової кістки та щитоподібного хряща утворились внаслідок деформації згину в напрямку зсередини назовні, що може вказувати на виникнення їх внаслідок стискання з боків.

Перелом 9-го ребра по лівій середньо-пахвинній лінії утворився внаслідок деформації згину в напрямку зсередини назовні, є конструкційним переломом, та міг виникнути внаслідок дії сили в передньо-задньому напрямку.

Значні дефекти м`яких тканин правої нижньої кінцівки з явищами склетування виникли посмертно. Ушкодження, що мають місце на залишках м`яких тканин та оголених кістках, характерні для дії зубів тварин.

Беручи до уваги наявність прижиттєвих переломів під' язикової кістки та щитоподібного хряща гортані, збільшення легень в об`ємі, які виповнюють плев-ральні порожнини, ділянок гострої альвеолярної емфіземи та набряку паренхіми легень, вважаємо, що причиною смерті ОСОБА_11 є механічна асфіксія від здавлення шиї твердим тупим предметом, до яких відносяться і руки.

Механічна асфіксія від здавлення шиї у ОСОБА_9 мала ознаки тяжких тілесних ушкоджень і стоїть в причинному зв?язку зі смертю.

Перелом 9 ребра у ОСОБА_9 мав ознаки ушкодження середнього ступеню тяжкості та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть.

При судово-токсикологічній експертизі м`язів від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,5 проміле, інші спирти та їх ізомери.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2023 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчий суддя не встановив наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, оскільки стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів, які б свідчили про доведення вини ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, не встановив наявність будь -якого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом не розглянуто можливість обрання ОСОБА_12 більш мякого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, надав копію протоколу проведення слідчого експерименту від 31.03.2023 року, висновок експертів № 22-к від 22.03.-28.03.2023 року, заяву ОСОБА_7 від 31.03.2023 року та звернув увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_12 у вказаній заяві просив провести слідчий експеримент в дворі ІТТ, оскільки відмовився його проводити за місцем проживання в с.Рахни Лісові Тульчинського району так як йому соромно перед сусідами та односельчанами за вчинений злочин, захисника ОСОБА_6 , яка вказала, що підозрюваний визнав свою вину, тому ризики які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перестали існувати, просила ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про що 28.03.2022 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо, тому у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Під час апеляційну розгляду захисник ОСОБА_6 вказала, що після подання апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надає покази, щиро розкаюється.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_12 суд апеляційної інстанції не приймає.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_12 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання та дійшов вірного висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної

Вказуючи про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_12 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я небезпечним способом, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення досудового розслідування.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід, який є співмірним кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється останній.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд в дотримання вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 спричинив загибель людини та прийняв законне рішення про застосування запобіжного заходу без встановлення застави.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 30.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3