Справа № 1-133/2004
Провадження № 1-в/467/190/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про видачу дублікату виконавчого листа у кримінальній справі

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла заява заявою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про видачу дублікату виконавчого листа у кримінальній справі № 1-333/04. В заяві зазначено, що 14 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53323455 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 18 січня 2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області у кримінальній справі № 1-333/04. Постановою від 26 лютого 2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Однак, виконавчий лист не отримано, тобто було втрачено при пересилці. Заявник має намір повторно звернути виконавчий лист до примусового виконання, тому просить видати дублікат виконавчого листа.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Від представника стягувача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява про слухання справи у його відсутність та про підтримання заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2004 року вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ДП НЕК «Укренерго» Миколаївські магістральні мережі 2514 грн. 40 к. відшкодування прямих збитків і 45520 грн. 01 к. відшкодування витрат на відновлювальний ремонт.

14 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження № 53323455 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 18 січня 2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області у кримінальній справі № 1-333/04.

Відповідно до постанови від 26 лютого 2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того встановлено, що виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 26 лютого 2024 року.

З листа від 26 вересня 2022 року № 9069/20.11-37 Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області вбачається, що в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» відповідний рекомендований лист з оригіналом виконавчого листа та постановою про повернення виконавчого листа стягувачу своєчасно не був направлений з вини провідного інспектора відділу ДВС.

Однак заявник виконавчий лист не отримав, тобто був втрачений при пересилці.

Згідно ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Частина 5 ст.128 КПК України визначає, що якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Однією з головних засад судочинства в України є обов`язковість судового рішення. У відповідності з нормами ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення справи у суді, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників судового провадження, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Значення обов`язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі "Деркач та Палек проти України" (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

Отже, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямований на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних і юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Отже, в разі відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 буде порушено її права, зокрема, право на судовий захист.

Видача дубліката виконавчого листа за нормами ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII року не передбачена, однак відповідно до пункту 4 частини 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби, стягувачу не відомо про його місце знаходження, заяву необхідно задовольнити та видати дублікат виконавчого листа.

У зв`язку з викладеним, керуючись п.4 частини 17 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про видачу дублікату виконавчого листа у кримінальній справі задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на підставі вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2004 року, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ДП НЕК «Укренерго» Миколаївські магістральні мережі 2514 грн. 40 к. відшкодування прямих збитків і 45520 грн. 01 к. відшкодування витрат на відновлювальний ремонт.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1