Справа № 541/3002/22
№ провадження 1-кп/541/271/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000913 від 06.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черевки Миргородського району Полтавської області, українки, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року з 05 години З0 хвилин 23 серпня 2022 року строком строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

31 жовтня 2022 року, о 11 год. 31 хв., ОСОБА_4 , з дозволу власника, правомірно перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 де в спальній кімнаті виявила мобільний планшетний термінал із додатком мобільного банкінгу «Приват24», який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи пароль входу до мобільного банкінгу, користуючись тим, що власник мобільного терміналу та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що у потерпілої ОСОБА_6 на банківському рахунку наявні грошові кошти, ОСОБА_4 , шляхом банківського переказу на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , викрала грошові кошти у сумі 10000 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим повністю довела свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів до кінця, завдавши тим самим ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 10000 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка),вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 02.11.2022 року, о 09 год. 57 хв., ОСОБА_4 , з дозволу власника, правомірно перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті виявила мобільний планшетний термінал із додатком мобільного банкінгу «Приват24», який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи пароль входу до мобільного банкінгу, користуючись тим, що власник мобільного терміналу та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що у потерпілої ОСОБА_6 на банківському рахунку наявні грошові кошти, ОСОБА_4 , шляхом банківського переказу на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , викрала грошові кошти у сумі 6000 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим повністю довела свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів до кінця, завдавши тим самим ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 6000 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

25 листопада 2022 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75,76 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 буде звільнена від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості між нею та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд здійснювати без її участі, вид та міру покарання призначити згідно закону на розгляд суду, проти укладення угоди не заперечує.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, відноситься до тяжких злочинів, санкція яких не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 : раніше не судима, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відшкодувала матеріальну шкоду потерпілій, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу ОСОБА_4 , а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за нею та постійного контролю за її поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому вона перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченої та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.11.2022 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати винною ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.11.2022 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

СуддяОСОБА_1