Справа № 302/1166/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представник потерпілого- адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Репинне, Міжгірського району, громадянина України, який має неповну середню освіту (9 класів). не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :
10.09.2022 року, близько о 20.20 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, незаконно заволодів автомобілем марки «SKODA» модель «OKTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/8161-АВ від 20.09.2022 року, становить 130 367,00 гривень, який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 і був припаркований біля магазину «АВС» в с.Репинне-Сухий № 75 «А» з відчиненими дверками та ключем у замку запалювання. Проїхавши з місця події біля 300 метрів, ОСОБА_4 не впорався з керуванням і допустив зіткнення з металевою огорожею та деревом дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 . В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , автомобіль отримав механічні пошкодження, а сам ОСОБА_4 зник з місця події та в подальшому був затриманий працівниками ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення не оспорює та в судовому засіданні пояснив, що 10.09.2022 року у його доньки ОСОБА_8 був день народження та він вживав спиртні напої, випив 0,5 літрів горілки та 1 літр вина, а потім ввечері близько о 20-00 годині він поїхав разом з кумом ОСОБА_9 до магазину за продуктами, а коли вийшов з магазину, він вирішив поїхати додому. Та не дочекавшись кума ОСОБА_10 , він сів за кермо автомобіля марки «Skoda», який був припаркований біля магазину, завів автомобіль за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання та автомобіль почав рух. Через декілька метрів, не справившись з керуванням, автомобіль врізався в металеву огорожу. При цьому вказує, що оскільки був випивший, він переплутав автомобілі, які стояли біля магазину, та замість автомобіля кума ОСОБА_11 , на якому він приїхав, він помилково сів у інший автомобіль марки «Skoda» та який внаслідок зіткнення з огорожею зазнав механічні пошкодження. З висновком товаро-транспортної експертизи від 20.09.2022 року згодний. Свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, про скоєне шкодує та запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив, подібного більше не повториться та просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 до теперішнього часу заподіяну потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду не відшкодував та спроб для її відшкодування не вжив. При цьому зазначає, що на суворій мірі покарання, пов`язаній з позбавленням волі, потерпілий ОСОБА_7 не наполягає.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності проти вчинення кримінального проступку проти життя та здоров`я особи, в подальшому був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст..46 КК України, на теперішній час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який, згідно положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Разом з тим, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, про скоєне шкодує, в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженні, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить вчинення даного кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, думку представника потерпілого, який, на суворій мірі покарання, пов`язаній з позбавленням волі, не наполягає, цивільний позов потерпілий не заявляє, та приймаючи до уваги досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої орган пробації вбачає середній ризик небезпеки для суспільства, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб, а також інші в сукупності обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 на теперішній час не працює, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, проте має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується позитивно, в побуті ввічливий, скарг від сусідів на його поведінку не надходило, проживає з співмешканкою ОСОБА_12 та дочкою ОСОБА_13 , 2013 року народження, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра ОСОБА_4 не перебуває, особою з інвалідністю ОСОБА_4 не являється, непрацездатні особи на його утриманні не знаходяться. А тому, з урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його віку, стану здоров`я, матеріального та сімейного становища, а також відомостей, викладених у досудовій доповіді, приймаючи до уваги відсутність на теперішній час матеріальних та моральних претензій з боку потерпілого ОСОБА_7 , яким цивільний позов не заявлено, та який на суворій мірі покарання не наполягає, а тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, та знаходить достатні підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.75,76 КК України та звільнення ОСОБА_4 від покарання протягом випробувального строку тривалістю у два роки шість місяців. Та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у період дії іспитового строку на нього слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженню не заявлено.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.124, ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням у даному кримінальному провадженні експертів для проведення транспортно-товарознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/8161-АВ від 20.09.2022 року, в сумі 943,90 грн.

Згідно приписів ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та в інших випадках.

Таким чином, відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України, враховуючи відсутність у даному кримінальному провадженні цивільних позовів потерпілого ОСОБА_7 , тому суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року на зазначене в ухвалі майно, а саме: автомобіль марки «SKODA» моделі «OCTAVIA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_14 , та володільцем якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: автомобіль марки «SKODA» моделі «OKTAVIA», номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне залишити потерпілому.
Обраний в ході судового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року, суд вважає необхідним залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді п`ять років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання протягом випробувального строку два роки шість місяців, зобов`язав засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту - залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням у даному кримінальному провадженні експертів для проведення транспортно-товарознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/8161-АВ від 20.09.2022 року, в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року на тимчасово вилучене майно, а саме на: автомобіль марки «SKODA» моделі «OCTAVIA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_14 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та володільцем якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні автомобіль марки «SKODA» моделі «OKTAVIA», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_3 , та який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: ОСОБА_1