ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/4830/19 Номер провадження 11-кп/814/1206/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001288 за апеляційною скаргою прокурора Немишлянської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного м. Харкова від 14 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою під час підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Хвиля Великобурлуцького району Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого двох неповнолітніх дітей, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України, повернуто прокурору обвинувальний акт.
В обґрунтування прийнятого рішення місцевий суд зазначив, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, а саме: заподіяння сильного фізичного болю.
Крім того, не зазначено, які насильницькі дії прокурор кваліфікує як «інші» і не вказано, що інші насильницькі дії вчинені шляхом «нанесення».
Також суд зауважив, що на момент закінчення вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, ця стаття Кодексу діяла в редакції Закону станом на 28 серпня 2018 року та не містила такої суб`єктивної ознаки складу кримінального правопорушення як «спонукання».
Окрім цього суд вважає, що в обвинувальному акті не викладено в повному обсязі об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, а також зазначено кваліфікуючу ознаку суб`єктивної сторони «залякування», яка не передбачена законом.
Водночас, суд прийшов до висновку про відсутність в обвинувальному акті формулювання умислу вини та мотиву кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127 та ч.2 ст.146 КК України.
Зверну увагу суд і на наявність описки під час зазначення періоду часу з «14.09.2019 по 29.01.2019».
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
При цьому зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме: ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України, а також сформульовано обвинувачення і встановлено мотиви та форму умислу.
Стверджує, що слова «спонукання» та «залякування» були використані для опису обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.
Зауважує, що відповідно до ст.338 КПК України прокурор вправі змінити обвинувачення під час судового розгляду.
Вважає необґрунтованим висновок суду про невизначеність «інших насильницьких дій» та стверджує, що в обвинувальному акті зазначено конкретні дії ОСОБА_8 відносно потерпілого, які утворюють склад наведеного кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, перший заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №3, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 19 червня 2019 року направив до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України, який надійшов до Комінтернівського районного суду м. Харків 20 червня 2019 року.

Вказаний обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, складений слідчим, затверджений прокурором, містить, відомості, передбачені ч.2 цієї статті Кодексу.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Так, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 вказано місце, час, спосіб вчинення, наслідки, форму вини та мотиви вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.
Повертаючи обвинувальний акт з огляду на певні неточності щодо кваліфікуючих ознак інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу та оцінки правильності встановленої правової кваліфікації дій ОСОБА_8 .
При цьому суд залишив поза увагою, що на даній стадії кримінального процесу він вирішує лише питання про відповідність чи не відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а перевірка кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення та встановлення фактичних обставин справи відбувається під час судового розгляду кримінального провадження.
Між тим, відповідно до ст.337 КПК України, прокурор під час судового розгляду вправі змінити обвинувачення, висунути додаткове або відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Наявність описки під час зазначення періоду часу з «14.09.2019 по 29.01.2019» вочевидь не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 вимогам статті 291 КПК України, які обумовлюють повернення його прокурору.
Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального законуз призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харків від 14 вересня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001288 стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4