Номер провадження: 11-кп/813/2167/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 28.10.2022, якою під час розгляду кримінального провадження №0000589 від 05.09.2022 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Тузли, Татарбунарського р-ну Одеської обл., громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

- 08.09.2017 Ленінським райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 13.11.2018 Татарбунарським райсудом Одеської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 15.07.2022,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2022 включно, із визначенням розміру застави
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 28.10.2022 під час підготовчого судового засідання кримінального провадження №0000589 від 05.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було задоволено клопотання прокурора та застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 23.12.2022 включно із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99 240 грн.
Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що прокурором була доведена наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступне:
- в порушення вимог ст. 196 КПК України суддя ухвалі не зазначив обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
- прокурором не доведено існування заявлених ризиків, так як з часу надання обвинуваченому клопотання про застосування запобіжного заходу та до застосування тримання піл вартою обвинувачений не вживав жодних спроб переховуватися від суду або впливати на сучасників процесу;

- судом не враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність в нього місця проживання та реєстрації, позитивні характеристики, має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей.

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати частково ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 28.10.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Учасники судового розгляду у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 422-1, ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що в Приморському райсуді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000589 від 05.09.2022 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч..4 ст. 186 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Так, ухвалою суду 1-ої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції з огляду на таке. Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10.02.2011, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08.04.2010) неодноразово акцентував увагу на тому, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Окрім того, апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, у якості характеризуючої обставини те, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, звільнився з місць позбавлення волі 15.07.2022, що свідчить про існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що запобіжний захід застосовується з метою унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд 1-ої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Приписами ч. 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки судом 1-ої інстанції застава, визначена в межах ст. 182 КПК України, окрім того, не в максимальному розмірі, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення її розміру.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно наявності у обвинуваченого дружини та дітей, однак зауважує, що вказане не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини.

Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала від 28.10.2022 залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 28.10.2022, якою відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2022 включно з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4