КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/523/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-14.12.1998 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 145 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-30.07.1999 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ст. ст. 44, 43, ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна;

-21.12.2005 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки;

-27.07.2010 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

-02.07.2018 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 22 142 гривні 06 копійок.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Кримінальне правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 03 березня 2019 року у післяобідній час, більш точний час не встановлено, разом із ОСОБА_9 , знаходились у лісосмузі біля кладовища, що по вул. Шевченка, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, де між ними виник словесний конфлікт, на ґрунті чого у ОСОБА_8 виник умисел спричинення смерті ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, взяв до рук дерев`яну палицю, яку знайшов в лісосмузі, підійшов до ОСОБА_9 та умисно, із силою, наніс дерев`яною палицею два удари по нижніх кінцівках ОСОБА_9 , після чого вказаною палицею наніс удар у область голови останнього.

Від отриманих ударів ОСОБА_9 упав на землю, та через стан алкогольного сп`яніння не чинив будь-яких активних дій.

ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, передбачаючи настання небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, продовжив наносити удари дерев`яною палицею (не менше семи ударів) у область голови ОСОБА_9 , поки останній не перестав подавати ознаки життя.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_9 помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичній експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: забою речовини лівої скроневої і тім`яної частки, перелому правої скроневої кістки з переходом на основну кістку, субарахноїдального крововиливу по верхньолатеральній поверхні лівої скроневої частки, субарахноїдального крововиливу по верхньолатеральній поверхні лобно-тім`яної ділянки лівої півкулі, субарахноїдального крововиливу по нижній поверхні полюса правої лобної частки, субарахноїдального крововиливу по нижній поверхні полюса лівої лобної частки, субарахноїдального крововиливу по нижній поверхні правої скроневої частки, субарахноїдального крововиливу по нижній поверхні правої лобної частки, крововиливу у м`які тканини скронево-тім`яної ділянки справа, рани у лобній ділянці в центрі і справа з крововиливом у м`яких тканинах в проекції рани, рани у потиличній ділянці в центрі і справа з крововиливом у м`яких тканинах, поверхневої рани у потилично-тім`яній ділянці зліва з крововиливом у м`які тканини, дефекту правої вушної раковини, рани по правій бічній поверхні шиї в верхній третині, поверхневої рани по правій бічній поверхні шиї в верхній третині, синця навколо правого ока з переходом у виличну і щічну ділянку з розташованою на його фоні у щічній ділянці ділянки зсаднення, синця у ділянці верхньої повіки лівого ока, синця у привушній ділянці справа з переходом у виличну ділянку, синця по задній поверхні правої вушної раковини з переходом на завушну ділянку, садна у лобній ділянці справа; б) ушкодження в ділянці верхніх і нижніх кінцівок - рани (2) по передній поверхні правої гомілки в середній третині, синця по передньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, садна (6) по тильній поверхні лівої кисті, садна (2) по тильній поверхні 5 пальця лівої кисті на межі основної і середньої фаланги і на середній фаланзі, садно по тильно-внутрішній поверхні основної фаланги 4 пальця лівої кисті, садно по тильно-внутрішній поверхні середньої фаланги 4 пальця правої кисті. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми утворилися від не менш семи травматичних дій тупим (ми) предметом(ами) за 3-6 годин до настання смерті.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 25 від 27.06.2019 смерть ОСОБА_9 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями в ділянці голови і настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки і забоєм речовини головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження.

Обвинувачений, мотивуючи свої вимоги, зазначає, що вирок є незаконним, судом порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Залишено поза увагою висновки експертиз, відповідно до яких кров, виявлена на місці вчинення кримінального правопорушення, належна потерпілому ОСОБА_9 , але не збігається із його зразками.

Висновками експертів не встановлено, що змиви з його рук містять сліди крові потерпілого.

Судом не допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які б могли надати показання, що мають істотне значення для встановлення обставин справи та виправдовують його.

Свідок ОСОБА_13 обмовила його, даючи неправдиві показання, як вважає обвинувачений, під впливом та тиском працівників поліції.

Надані ним суду показання не взяті належно до уваги, докази у справі належним чином не аналізовані, не оцінене ні, суд упереджено, однобічно поставився до дослідження доказів.

Крім того, суд безпідставно послався і взяв до уваги відомості щодо характеру або окремих рис характеру, твердження, що стосуються його попередньої судимості, що не є предметом цього кримінального провадження та є недопустимим доказом.

В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , у зв`язку із відсутністю складу злочину у його діях.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Відповідно до пояснень ОСОБА_8 , він не причетний до вбивства ОСОБА_9 : 03 березня 2019 року він із ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої на території кладовища, внаслідок чого ОСОБА_9 випив зайвого, не міг йти, тож його залишили спати на кладовищі; він з ОСОБА_13 пішли у своїх справах і туди не повертались; оскільки ОСОБА_9 , будучи п`яним, падав та травмувався, а він (обвинувачений) допомагав йому піднятися, наявність крові потерпілого можлива на його одязі; конфліктів з ОСОБА_9 у нього не було, як і причин того вбивати.

Клопотання захисту про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 залишено без задоволення, ці свідки судом не допитані. Показання названих свідків можуть бути важливими для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку сторони захисту (обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката, який здійснює захист обвинуваченого, ОСОБА_7 ), які підтримали доводи апеляційних скарг, просили скасувати вирок суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, висловившись про законність вироку суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стороною захисту заперечується доведеність винуватості та причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, наявність доказів винуватості.

Однак, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України знайшла своє підтвердження.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, надавши суду першої інстанції наступних показань.

Він разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 03 березня 2019 року вирішили випити на кладовищі. Всі разом випили 1 л. горілки. Після цього, ОСОБА_9 заснув на кладовищі, оскільки випив лишнього, ОСОБА_16 пішов додому, а обвинувачений і ОСОБА_13 пішли у своїх справах. Близько 18 години 00 хвилин години він був вже на місці, де ночував. ОСОБА_9 ніхто не бив, його залишили на кладовищі, оскільки він перепив і не міг йти. Будь-якого конфлікту з ОСОБА_9 не було. ОСОБА_9 неодноразово падав, оскільки був п`яний, травмувався, а він допомагав йому підвестися, тому, можливо, кров потерпілого потрапила на його одяг.

Незважаючи на не визнання винуватості та такі пояснення обвинуваченого, його вина у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Згідно із показаннями потерпілої ОСОБА_17 , наданими нею в суді першої інстанції, - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були знайомі та часто вживали спиртні напої разом. Останній раз бачила ОСОБА_9 01 березня 2019 року в селі, а 02 березня 2019 року їй зателефонувала сестра батька та повідомила, що ОСОБА_9 немає вдома. Наступного дня їй повідомили, що ОСОБА_9 мертвий і вона впізнала його по фотографіям.

Відповідно до наданих в судовому засіданні суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_18 : перебувала в Новоукраїнському районі, їй зателефонував дільничний інспектор та попросив впізнати брата; впізнання проводила по фотознімкам, оскільки була хвора. Про обставини вбивства знає лише зі слів ОСОБА_13 , яка сказала, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_9 за 2 грн. Обвинувачений та ОСОБА_9 зустрічався лише коли випивав. Обвинуваченого знає з негативної сторони: побив колись її брата та поламав йому ребра, погрожував їй та ОСОБА_13 .

Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими в ході судового слідства суду першої інстанції: ОСОБА_8 знає давно, проживали разом. Вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 03 березня 2019 року, після обіду, прийшли пішки в м. Новоукраїнка, щоб здати мідь. Коли отримали кошти, купили 1 л. горілки, цигарки та закуску. Випили її втрьох. Потім зібралися йти до кладовища та біля магазину, близ лікарні, зустріли «армяна». Він їх пригостив, ще 1 л. горілки, вони випили з «армяном» та пішли до кладовища, що вище лікарні, «армян» з ними не пішов. Сіділи вони біля посадки та випивали. ОСОБА_9 почав чіплятися до ОСОБА_8 , ображати його. ОСОБА_8 , коли п`яний, буває агресивний. Почалася бійка. ОСОБА_8 вдарив палицею, яка лежала поряд, ОСОБА_9 по ногах та по голові. Скільки ударів було вона точно не пам`ятає. Потім вона та ОСОБА_8 пішли до «Варшавського млина» (це руїни), а ОСОБА_9 залишився лежати, але чи був він при свідомості, точно стверджувати вона не може. На другий день вона запропонувала ОСОБА_8 піти подивитися, що з ОСОБА_9 : чи пішов він додому, чи ні. Коли вони підходили до того місця, де залишили ОСОБА_9 , то побачили поліцію та натягнуту стрічку. Вони зрозуміли, що ОСОБА_9 помер. Не підходили до поліції, так як злякалися. Затримали їх 04 березня 2019 року, наступного дня.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними:

-протоколом огляду місця події від 04.03.2019 року, в ході проведення слідчої дії оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, де виявлено труп ОСОБА_9 , виявлено та вилучено шкарпетки, взуття, картуз, сірники, недопалки, обгортки від цукерок, дерев`яні палки з слідами РБК (т. 1 а.п. 15-55);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 року зафіксовано: свідок ОСОБА_13 на місці розповіла та показала, як ОСОБА_8 вчинено вбивство ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 87-90);

-висновком експерта № 25 від 27.06.2019 року згідно із яким: у ОСОБА_9 виявлено численні тілесні ушкодження, в тому числі у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення, утворилися від не менш семи травматичних дій тупим (ми) предметом (-ами) за 3-6 годин до настання смерті; смерть ОСОБА_9 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями в ділянці голови і настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки і забоєм речовини головного мозку (т. 1 а.п. 126-131);

-висновком експерта № 979 від 18.03.2019 року, згідно із яким у крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 2,71 г/дм3 (т. 1 а.п. 132);

-висновком експерта № 74 від 10.06.2019 року, згідно із яким рани на потиличній і лобній ділянках голови ОСОБА_9 характерні для дворазового травмуючого впливу тупого твердого предмету з видовженою травмуючою поверхнею у формі, наближеної до циліндру (т. 1 а.п. 134-141);

-висновком експерта № 281 від 10.05.2019 року, згідно із яким на шкарпетці, дерев`яному фрагменті, на фрагменті деревини з ґрунту, кепці виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 і не може походити від обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 227-229);

-висновком експерта № 66 від 13.05.2019 року, згідно із яким на змивах з дерев`яних гілок виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 і не може походити від обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 14-16);

-висновком експерта № 279 від 10.05.2019 року, згідно із яким на змивах з кросівок належних ОСОБА_8 виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 і не може походити від обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 28-30);

-висновком експерта № 448 від 22.08.2019 року, згідно із яким генетичні ознаки слідів крові людини виявлених на фрагментах палиці збігаються із генетичними ознаками ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 117-132);

-додатковим висновком експерта до висновку № 25 від 27.06.2019 року, згідно із яким місце виявлення трупа ОСОБА_9 є місцем нанесення ушкоджень та місцем настання смерті (т.2 а.п. 220-224);

-висновком експерта № 460 від 11.09.2019 року, згідно із яким генетичні ознаки слідів крові людини виявлені на брюках ОСОБА_8 , збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 (т. 4 а.п. 166-177).

На підставі досліджених доказів ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Щодо доводів апеляційних скарг сторони захисту.

Доводи обвинуваченого та адвоката з приводу того, що надані ОСОБА_8 суду показання з приводу його непричетності до вчинення кримінального правопорушення залишені поза увагою, - не відповідають дійсності.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, судом оцінені показання обвинуваченого ОСОБА_8 , сукупно із іншими доказами у провадженні, їм надано критичної оцінки, про що зазначено безпосередньо у вироку (а.п. 118, том 5).

Доводи захисту про те, що судом першої інстанції докази у справі належним чином не аналізовані, не оцінені, суд упереджено, однобічно поставився до дослідження доказів, - свого підтвердження не знаходять.

Як те слідує з матеріалів кримінального провадження, фіксовано журналами судового засідання, аналізовано і мотивовано у вироку: судом допитано потерпілу, свідків, досліджено письмові матеріали кримінального провадження, оцінено вказані докази відповідно до вимог процесуального закону. Докази визнані судом належними і допустимими.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена цими доказами.

Свідок ОСОБА_13 очевидець події кримінального правопорушення, допитана судом першої інстанції. ЇЇ показаннями встановлено, що, будучи у стані алкогольного сп`яніння, вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжили вживати алкогольні напої, останній почав зачіпати ОСОБА_8 , ображати його; ОСОБА_8 же у стані алкогольного сп`яніння агресивний. Внаслідок чого розпочалася бійка, ОСОБА_8 палицею, що взяв поруч, спричинив декілька ударів ОСОБА_9 по голові та по ногах, у подальшому вона та ОСОБА_8 пішли, залишивши ОСОБА_9 лежати.

При цьому, свідок зазначала, що показання вона надає добровільно і без будь-якого тиску або спонукання.

Свідок попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і введення в оману суду, приведена до присяги. Підстави ставити показання свідка про обставини кримінального правопорушення під сумнів не віднайдені.

Крім того, слід вказати, свідок ОСОБА_13 надавала незмінних показань протягом кримінального провадження, показання свідка не суперечать та узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні як от: показання інших допитаних осіб, протокол проведення слідчого експерименту, висновки експертів.

Дії ж обвинуваченого ОСОБА_8 , як те правильно зазначено судом першої інстанції, були направлені саме на заподіяння смерті ОСОБА_9 , мали умисний та свідомий характер.

Вбивство - це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктом злочину є життя особи. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, тощо.

ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , в ході сварки та бійки з останнім, палицею спричинив, зокрема, не менш семи травматичних дій в область голови ОСОБА_9 , чим причинено відкриту черепно-мозкову травму останньому.

Як встановлено висновком експерта, смерть ОСОБА_9 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями в ділянці голови і настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки і забоєм речовини головного мозку.

Наносячи ударів в область життєво важливого органу людини голову ОСОБА_9 , ОСОБА_8 усвідомлював наслідки своїх дій. Враховуючи, що, як встановлено доказами матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 не чинив опору, але ОСОБА_8 продовжував наносити удари ОСОБА_9 , обвинувачений переслідував мету вбивства ОСОБА_9 .

Доводи обвинуваченого та адвоката з приводу того, що кров, виявлена на місці вчинення кримінального правопорушення, належна потерпілому ОСОБА_9 , висновками експертів не встановлено, що змиви з рук обвинуваченого містять сліди крові потерпілого, оскільки ОСОБА_9 , будучи п`яним, падав та травмувався, а ОСОБА_8 допомагав тому піднятися, наявність крові потерпілого можлива на одязі обвинуваченого, тим більше конфліктів з ОСОБА_9 і причин того вбивати у обвинуваченого не було, оцінюються критично.

Дані твердження обвинувачення також оцінені судом першої інстанції, і така оцінка, на переконання колегії суддів, є правильною.

Як про те зазначено вище, свідок-очевидець події кримінального правопорушення надала послідовних, сталих показань з приводу обставин кримінального правопорушення, які узгоджені із іншими доказами у кримінальному провадженні, безпосередньо викривши ОСОБА_8 як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Висновком експерта до висновку № 25 від 27.06.2019 року встановлено: місце виявлення трупа ОСОБА_9 є місцем нанесення ушкоджень та місцем настання смерті.

Висновком експерта № 279 від 10.05.2019 року встановлено: на змивах з кросівок належних ОСОБА_8 виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 і не може походити від обвинуваченого ОСОБА_8 .

Висновком експерта № 460 від 11.09.2019 року встановлено: генетичні ознаки слідів крові людини, виявлені на брюках ОСОБА_8 , збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 .

Об`єктивно неможливо забруднити кросівки в кров, піднімаючи руками потерпілого після падіння на землю чи під час його супроводу; на брюках обвинуваченого виявлено значну кількість плям крові потерпілого ОСОБА_9 , яку не можливо пояснити лише випадковим забрудненням від подряпин потерпілого після падіння.

Щодо доводів з приводу відсутності конфліктів та причин вбивати ОСОБА_9 : як встановлено доказами матеріалів кримінального провадження, умисел на вбивство ОСОБА_9 у ОСОБА_8 виник раптово, в ході сумісного розпиття алкогольних напоїв, на ґрунті виниклого конфлікту, словесної перепалки; згідно із показаннями свідка ОСОБА_18 ОСОБА_8 у минулому вчиняв побиття її брата ( ОСОБА_9 ), зламав йому ребра.

Тож. доводи захисту і у цій частині не знайшли свого підтвердження.

В апеляційних скаргах захист вказує, що судом безпідставно не допитано свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , які б могли надати показання, що мають істотне значення для встановлення обставин справи, клопотання захисту про допит свідків залишено без задоволення.

На ці доводи зауважується наступне.

Судом неодноразово здійснювався виклик свідків в судове засідання, багаторазово відкладені судові засідання у зв`язку із їх неявкою, проте, навіть із застосуванням відеоконференції, а також і примусово, забезпечити їх явку в судові засідання та здійснити допит не виявилось можливим.

Наявна заява від свідка ОСОБА_19 , яка вказувала про неможливість явки до суду через відсутність транспортного сполучення, аналогічна заява наявна від свідка ОСОБА_14 (а.п. 19а, 42, том 4).

Як встановлено зі змісту журналу судового засідання від 26.07.2021 свідки, які мали брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, - не з`явились (а.п. 197-198, 206-208, 225 том 4).

В судовому засіданні суду першої інстанції 13 грудня 2021 року прокурором заявлене клопотання про привід свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , дане клопотання судом задоволене, постановлено здійснити привід вказаних свідків (а.п. 8-11, том 5).

Згідно із рапортами поліції, привід свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , - виконати не видалось за можливе.

У подальшому прокурор відмовилась від допиту вказаних свідків (судове засідання 31.01.2022, а.п. 36 том 5).

На обговорення учасників судового провадження, в судовому засіданні 18 липня 2022 року, судом поставлене питання про закінчення судового слідства.

Сторона захисту, висловившись, що загалом всі докази у кримінальному провадженні досліджені, однак, вважала за необхідне допитати свідка ОСОБА_16 .

Судом відмовлено у задоволенні даного клопотання з тих підстав, що протягом тривалого часу викликаний в судові засідання суду свідок ОСОБА_16 не з`являється, здійснити його привід не виявилось можливим, зважаючи, що інші докази у кримінальному провадженні досліджені, а свідок ОСОБА_16 не є учасником події кримінального правопорушення, не перебував у момент його вчинення, не є очевидцем, і як встановлено іншими доказами у провадженні, нових обставин, ніж встановлені, повідомити не може.

Колегія суддів вважає, що з огляду на обставини кримінального провадження, сукупність досліджених доказів, подальше затягування строків розумного судового розгляду через виклик та допит свідка ОСОБА_16 не являлось процесуально доцільним і не мало такого істотного і вирішального значення для повного, об`єктивного та безстороннього розгляду даного кримінального провадження та ухвалення обґрунтованого судового рішення судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що свідок ОСОБА_13 обмовила його, даючи неправдиві показання, як вважає обвинувачений, під впливом та тиском працівників поліції є безпідставними.

Вище за текстом ухвали надано оцінку такому доказу як показання свідка ОСОБА_13 .

Відсутні підстави вважати показання свідка неправдивими, причини обмовляти обвинуваченого не встановлені, особисто свідок підтвердила добровільність своєї позиції щодо надання показань.

Обвинувачений в апеляційній скарзі також вказує, суд безпідставно послався і взяв до уваги відомості щодо характеру або окремих рис характеру, твердження, що стосуються його попередньої судимості, що не є предметом цього кримінального провадження та є недопустимим доказом.

Дані посилання обвинуваченого спростовуються положеннями кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Як встановлює ч. 2, ч. 3 ст. 374 КПК України, у вступній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи; у мотивувальній частині вироку зазначаються: мотиви призначення покарання.

Як вимагає ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: п. 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 КК України судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

При цьому, припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Дійсно, статтею 88 Кримінального процесуального кодексу України регламентована недопустимість доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого, проте наразі мова йде про врахування особи обвинуваченого та його характеристик, включно із судимостями, які, як те вказано вище, мають правове значення для справи.

Відтак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 має непогашені і незняті судимості, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, правильно враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, більш того, вказане стало підставою призначення остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Відносно правильності призначення покарання судом першої інстанції. У вказаній частині доводів особами, які оскаржили вирок суду першої інстанції, не висловлено.

Отже, колегія суддів, виходячи із загальних положень та принципів призначення покарання, приходить до висновку про справедливість призначеного обвинуваченому судом першої інстанції покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Порядок і принципи призначення покарання регульовані й рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Як убачається із вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, ураховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який вкрай негативно характеризований по місцю проживання (як безробітна особа, веде бродяжницький спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вчиняє конфлікти з односельцями), на обліках психіатра та нарколога не перебуває, неодноразово судимий.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставини, які обтяжують покарання не встановлені.

Врахувавши всі наведені вище обставини, суд визначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, що не є максимальним, занадто суворим та надмірним, а є достатнім, необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, міра покарання є виваженою за суворістю та справедливою.

Тож, судом належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не виявлено.

Відтак, з огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4