справа № 208/6022/19
№ провадження 1-кп/208/108/22
УХВАЛА
Іменем України

09 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0002065 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого середню-технічну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Getz» н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , близько о 16 годині 30 хвилин 11.12.2018 року, у темний час доби, за умов включеного міського електроосвітлення, здійснював рух по проспекту Гімназичному в м. Кам`янське, по дорозі, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, в лівій смузі, зі швидкістю близько 30 км/год.

При русі по проїжджій частині пр. Гімназичному, ОСОБА_5 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод технічного характеру, повинен був уважно стежити за розвитком дорожньої обстановки, та рухатися з такою швидкістю, що діє в населеному пункті, та дає смогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, з метою уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При русі в районі будинку № 20 по пр. Гімназичному, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в тому місці перед перехрестям пр. Гімназичного з вул. Роберта Лісовського, водій автомобіля «Hyundai Getz» ОСОБА_5 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу повинен був стежити за зміною дорожньої обстановки і при виявленні, що на пішохідному переходу перебувають пішоходи, повинен був прийняти заходи до зниження швидкості, а при необхідності зупинитися, для того, щоб поступитися дорогою пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека, і продовжувати рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, тобто водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України, де вказано:

- п. 18.1 « Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

В порушення зазначених вимог ПДР України, ОСОБА_5 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод ні технічного, ні механічного характеру, при необмеженій видимості і оглядовості, здійснюючи рух по мокрому дорожньому покриттю проспекту Гімназичного в м. Кам`янське та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, проявляючи злочинну самовпевненість, заходи гальмування своєчасно не застосував, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті даної ДТП, пішоходу ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з синцем та саднами на обличчі, переломом 1,2-го зубів на верхній щелепі праворуч, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку; тупої травми правого колінного суглобу з розривом передньої схрещеної зв`язки, медіальної колатеральної зв`язки в верхній третині які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії водія автомобілю «Hyundai Getz» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , не відповідали вимогам 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо- транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Досудовим слідством зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 УК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового засідання, захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності внаслідок закінчення строків давності. Перебіг строків давності, шляхом вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, не переривався. Тростян від суду не ухилявся.

Обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з визначених адвокатом підстав. Нереабілітуючий характер такого закриття провадження, йому роз`яснено.

Прокурор, з урахуванням спливу строків давності, просив ухвалити по справі законне та обґрунтоване рішення.

Потерпіла сторона не заперечуючи по суті клопотання сторони захисту, просила вирішити питання цивільного позову в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката.

Суд вислухав клопотання сторони захисту, учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено:

«…звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України… Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом,...»

Загальною частиною КК України передбачено, зокрема, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд під час судового розгляду справи повинен переконатися незалежно від того, надійшла вона до суду з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що існують умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна ухвалити у визначеному порядку відповідне судове рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав частково.

Вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України обґрунтовано підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 який пояснив суду, що 11.12.2018 року приблизно о 17.50 годині, він повертався додому з навчання та проходив як завжди через міський парк. Знаходячись вже на проспекті Гімназичному, почав переходити дорогу по пішохідному переходу. Ніяких машин поблизу не було. На вулиці була мряка. Машина обвинуваченого Тростяна їхала біля інституту, але на якій відстані від нього, не пам`ятає. Не дійшовши пару метрів до тротуару, відчув удар і його відкинуло на 1-2 метри, на узбіччя дороги де він вдарився об бордюр. Потім він втратив свідомість.

Отямившись, поряд побачив автомобіль з розбитою фарою. Люди які знаходилися поряд викликали ШМД. Він зателефонував матері. Потім його повезли до 8 лікарні до реанімації де він пробув 3 доби та в подальшому перебував на протязі 2 місяців в травматології. В подальшому проводили операцію на нозі в Криничанській лікарні.

З якою саме швидкістю рухався автомобіль котрий скоїв на нього наїзд, він не пам`ятає. В результаті ДТП йому спричинені тілесні ушкодження - гематома біля правого ока, зламало зуби, розбита ротова частина, травма ноги та розрив м`язів;

- показаннями свідка ОСОБА_10 який пояснив суду, що раніше з потерпілим та обвинуваченим не знайомий. Ввечері, 11.12.2018 року він повертався додому, їхав по проспекту Пеліна в м. Кам`янське, зі сторони площі «ДМК» в сторону лівого берега міста. Попереду їхав червоний автомобіль обвинуваченого. Попереду, заздалегідь, приблизно на відстані 30-50 метрів, бачив пішохода, який почав переходити дорогу зі сторони міського парку і почав здійснювати гальмування. Червоний автомобіль перед ним також почав гальмувати, але потім поїхав та скоїв наїзд на пішохода. Після ДТП він викликав поліцію та «швидку допомогу», дочекався та передав слідчій групі відео з реєстратора свого автомобіля, яким зафіксовано ДТП. Дорожнє покриття в зазначений день було сухе. Вуличне освітлення було включено, та на вулиці ще не було темно;

- витягом з ЄРДР як підстави початку досудового слідства (т.2 а.с.1), речовими доказами автомобілем «Hyundai Getz» реєстраційний номер НОМЕР_1 ( т.2 а.с. 40), протоколом огляду оптичного диску з відеозаписом реєстратора встановленого в автомобілі «Audi Q7» реєстраційний номер НОМЕР_3 який відображає механізм ДТП, що мало місце 11.12.2018 року, зазначеним речовим доказом ( т.2 а.с. 71), протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (т.2 а.с. 86-94), висновком експерта №11/10.1/392 від 22.05.2019 р. згідно якого порушення водієм Тростян ПДР знаходяться у причинному зв`язку з ДТП (т.2 а.с. 101-103), висновком судово-медичної експертизи №343-Е від 28.05.2019 р. яким підтверджено заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження середньої тяжкості (т.2 а.с. 112-114), протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 (т.2 а.с. 120-128)

Подане стороною захисту клопотання про визнання:

- протоколу прийняття заяви про ДТП;

- схеми місця ДТП від 11.12.2018 року;

- протоколу огляду ДТП;

- протоколів слідчих експериментів з потерпілим та свідками;

- висновків експертиз та постанови слідчого про визнання автомобіля «Хюндай Гетс» речовим доказом,

недопустимими доказами по справі, задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення містить дату та час його складання, містить зміст про вчинене кримінальне правопорушення внаслідок ДТП (т.2 а.с. 16), що спростовує дані сторони захисту викладені в клопотанні.

Схемою ДТП та доданою до неї фототаблицею (т.2 а.с. 9-11) зафіксовано розташування транспортних засобів на місці пригоди, зазначені відповідні виміри до нерухомих об`єктів, з окремим зазначенням об`єктів на ній зображених. Зворотна сторона цього документу містить відповідні дані про належність транспортного засобу з переліком видимих пошкоджень. Протокол огляду місця ДТП від 11.01.2019 року, додатково фіксує об`єктивні дані щодо параметрів дорожнього покриття та розмітки.

Зазначений протокол та схема, складені належним процесуальним суб`єктом, відповідно до норм КПК України, фіксують саме об`єктивні дані дорожньо-транспортної пригоди, і тому суд не вбачає підстав для визнання їх недопустимим доказами по справі.

Підставою визнання слідчого експерименту від 11.04.2019 року сторона захисту вважає не роз`яснення свідку ОСОБА_5 положень ст. 63 Конституції України, натомість право на відмову давати показання щодо себе та своїх близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для обвинувачення у вчиненні ним чи зазначеними особами кримінального правопорушення, свідку роз`яснено та підтверджено його підписом (т.2 а.с. 86-87), і тому суду не зрозуміло про які порушення прав обвинуваченого йдеться річ.

Посилання сторони захисту про недопустимість доказів отриманих під час слідчих експериментів з ОСОБА_5 як зі свідком, і як слідство істотного порушення його прав як особи визнаної в подальшому обвинуваченим, не може бути прийнято судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, при розгляді справи № 345/522/16-к зазначений судовий орган зазначив, що не вважаються недопустимим доказом пояснення свідка, надані під час слідчого експерименту, проведеного з метою відтворення обставин ДТП, якщо до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ця особа винувата у порушенні правил дорожнього руху, а висновок експерта, яким було встановлено, що саме дії цієї особи призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених ст. 286 КК, був наданий після проведення слідчого експерименту.

Перший слідчий експеримент - відтворення обставин ДТП, з свідком Тростян, потерпілим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_8 проведений 11.04.2019 року (т.2 а.с. 86-94), а автотехнічна експертиза, якими первинно встановлювались порушення правил ПДР саме водієм Тростян, проведена 22.05.2019 року (т.2 а.с. 101-103)

Слідчий експеримент 20.06.2019 року, фактично проводився з метою уточнення обстановки та обставин ДТП на які вказував свідок ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_5 будучі при ньому присутній як і потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_8 , якихось нових даних про обставини цієї пригоди не надавали (т.2 а.с. 120-128)

Виходячи з викладеного, підстав для визнання слідчого експерименту від 20.06.2019 року зі свідком ОСОБА_12 як недопустимим доказом, суд підстав не вбачає.

Враховуючи, що попередні докази визнано судом належними та допустимим, підстав для застосування щодо висновків судово-автотехнічних експертиз доктрини «плодів отруйного дерева», судом не встановлено.

Сторона захисту не вважає автомобіль «Хюндай Гетс» номерний знак НОМЕР_1 речовим доказом по справі так як матеріали кримінального провадження не містять протоколу його огляду та вилучення, і таким чином не підтверджено, що він був учасником ДТП, вилучався і саме ОСОБА_5 їм керував.

Така позиція вважається судом хибною виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.

Згідно матеріалів кримінального провадження автомобіль «Хюндай Гетс» номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений на місці ДТП та мав механічні пошкодження, характерні для вказаного цієї пригоди, які належним чином зафіксовані. Даний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у справі як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, яке зберегло на собі його сліди.

Обов`язковість попереднього огляду речового доказу передбачалась КПК України 1960 року, чинним КПК не встановлена.

Постановою слідчого від 18.12.2018 року зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом по справі та передано на відповідальне зберігання водію ОСОБА_5 , проти чого останній не заперечував, дії чи бездіяльність слідчого у встановленому порядку не оскаржував.

У відповідності до ст. 12 КК України, частину 1 ст. 286 КК України віднесено до нетяжких злочинів, з необережною формою вини, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років, і до дня набрання вироком законної сили, минуло три роки.

Згідно норм КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Встановлено, що на час розгляду клопотання про закриття провадження у справі минуло більш ніж 3 роки з часу вчинення інкримінованого Тростян кримінального правопорушення. Даних про притягнення за цей час обвинуваченого до кримінальної відповідальності, і як слідство переривання строків давності, до суду не надходило. Від суду Тростян не ухилявся. Обвинувачений проти закриття кримінального провадження з зазначеної нереабілітуючої підстави, не заперечує.

Вирішуючи питання заявленого потерпілою цивільного позову, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Закриваючи кримінальне провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, оскільки процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, то такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

Враховуючи, що Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави, Постановою об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 12.09.2022 в справі № 203/241/17 зроблено відступ від правової позиції ВП та зазначено, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги зазначену правову позицію, суд відносить процесуальні витрати по проведенню у справі судових експертиз на рахунок держави.

Разом з тим, цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_9 , заявлені позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого Тростян процесуальних витрат по отриманню правової допомоги адвоката, і ця вимога з врахуванням вищезазначеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, на думку суду є законною, належним чином обґрунтованою відповідними розрахунками, є такою що підлягає повному задоволенню.

Питання речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288, 350 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

ОСОБА_7 , звільнити від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 284 ч.2 п.1 КПК України, кримінальне провадження № 0002065 подальшим провадженням закрити.

Речові докази по справі:

- автомобіль «Hyundai Getz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , - залишити у останнього;

- CD-R компакт диск із записом ДТП з відеореєстратора за 11.12.2018 року, який був встановлений в автомобілі «Audi Q7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , - зберігати при справі.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати по проведенні судових експертиз віднести на рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь цивільного позивача потерпілого ОСОБА_9 процесуальні витрати як відшкодування витрат на правову допомогу, в сумі 25 000 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1