Справа № 442/7198/15-к
Провадження № 1-кп/442/2/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальні провадження № 0000019, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2013 року та № 0002528 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12. 2017 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо - спеціальною освітою, розлученого, що на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, не військовозобов`язаного, позапартійного, раніше судимого 22.09.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 187, частиною 3 статті 15 частини 2 статті 185 КК України,

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , 01 січня 2013 року, приблизно о 14 год. 30 хв., маючи умисел на вчинення розбійного нападу, перебуваючи на грунтовій дорозі, що знаходиться біля Народного дому на АДРЕСА_2 , з метою заволодіння майном, вчинив напад та наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці лівого ока, на верхній губі справа, дев`яти саден на чолі ближче до межі зросту волосся, поперековій ділянці, повного травматичного вивиху другого зуба на верхній щелепі, які згідно висновку експерта № 3 від 04.01.2013 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткотривалий розлад здоров`я, після чого заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: золотим браслетом вагою 6,93 грам (400 грн. за 1 грам), вартістю 2772 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа -101», вартістю 150 грн., із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив їй матеріальні збитки на загальну суму 2932 грн.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у заподіянні умисних протиправних дій, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 187 КК України.

Крім того обвинувачений ОСОБА_3 02 грудня 2017 року приблизно о 18 годин 15 хвилин, перебуваючи у торговому залі магазину «Продукти - 1027» ТзОВ «АТБ - Маркет», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. В. Великого, 66/1, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрав з полиць торгового залу вказаного магазину банку ікри торгової марки «Камчандал лососева зерниста» вагою 120 грам, яка належить потерпілому юридичній особі ТзОВ «АТБ - Маркет», вартістю 239 гривень 90 копійок, проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівником охорони торгівельного закладу. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому юридичній особі ТзОВ «АТБ - Маркет» майнову шкоду на суму 239 гривень 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 2 статті 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь та пояснив, що 01.01.2013 року він, йдучи по вул .І.Франка, побачив ОСОБА_6 . Остання везла дитячий візочок, в якому знаходилась її дитина, і одночасно пила пиво. Його це дуже обурило. Він підійшов до потерпілої, зробив їй зауваження, після чого у них почався словесний конфлікт. Згодом вони зайшли на територію, де знаходяться гаражі, де він її просто штовхнув ногою та викрав її золотий браслет і мобільний телефон. Крім того суду пояснив, що 02 грудня 2017 року приблизно о 18 годин 15 хвилин, перебуваючи у торговому залі магазину «Продукти - 1027» ТзОВ «АТБ - Маркет», що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. В. Великого, 66/1, вирішив викрасти банку ікри, однак був затриманий працівниками поліції. У вчиненому щиро розкаюється, шкоду потерпілим повністю відшкодував, обіцяє більше такого не вчиняти і просить суд суворо його не карати.

Представник ТзОВ «АТБ - Маркет» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності , щодо міри покарання покладається на думку суду.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому, його винуватість доводиться іншими доказами, здобутими під час судового розгляду справи, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 01.01.2013 року близько 14 год. біля Народного дому на вул. Івана Франка вона гуляла зі своїм малолітнім сином. У той час до неї підійшов ОСОБА_3 і покликав її піти за будівлю, де розташовані гаражі, щоб поговорити. Несподівано для неї, він наніс їй декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого вибив зверху один зуб. Після цього зірвав з її руки золотий браслет та викрав мобільний телефон марки «Нокіа -101», із сім-карткою оператора «Київстар». Однак, претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, оскільки він повністю відшкодував їй завдану матеріальну шкоду. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі;

- протоколом огляду місця події від 02.01.2013 року, з долученою фототаблицею, з якого вбачається, що місцем події є ділянка грунтової дороги, яка веде до вул.І.Франка, вздовж приміщення Народного дому. Поруч знаходяться два металеві гаражі.

- висновком експерта №3 від 02.01.2013 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох синців у ділянці лівого ока, на верхній губі справа; дев`яти саден на чолі ближче до межі зросту волосся, поперековій ділянці, повного травматичного вивиху другого зуба на верхній щелепі справа. Дані ушкодження могли виникнути в термін декілька діб до моменту огляду, внаслідок контакту з твердим тупим предметом і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткотривалий розлад здоров`я.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.01.2013 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 03.01.2012 року, з якого видно, що ОСОБА_6 впізнала золотий браслет, добровільно наданий для огляду свідком ОСОБА_8 , за ознаками: десять тонких завитків із защіпкою.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2013 року з долученою фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_6 , на ділянці грунтової дороги біля Народного дому по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_6 вказала на місце, де їй заподіяно тілесні ушкодження та пограбовано, де вона впала, та яким чином наносились їй удари ОСОБА_3

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2013 року з долученою фототаблицею, за участю ОСОБА_3 , на ділянці грунтової дороги біля Народного дому по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 вказав на місце, де пограбував ОСОБА_6 та наносив їй тілесні ушкодження, а також показав як саме наносив удари потерпілій.

- довідкою від 04.01.2013 року, згідно якої вартість одного грама золота станом на січент місяць 2013 року становить 400,00 грн.

- довідкою про вартість майна №10 від 10.01.2013 року, згідно якої вартість мобільного телефону Nокіа 101, бувшого у вжитку, станом на січень 2013 року становить 150 грн; вартість сім-карти оператора "Київстар" станом на січень 2013 року становить 10 грн.

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.12.2017 року , з якого вбачається, що в ТзОВ «АТБ - Маркет» невідома особа таємно викрала банку ікри та була затримана охороною.

- заявою написаною власноруч ОСОБА_3 від 02.12.2017 року про добровільну видачу слідчому банку ікри, яку він намагався викрасти з торгового магазину «АТБ - Маркет»

- протколом огляду місця події від 02.12.2017 року з долученою фототаблицею, з якого вбачається, що місцем події є торговий магазин «АТБ - Маркет».

- протоколом огляду речей від 06.12.2017 року.

З урахуванням вищенаведеного, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 187 та частиною 3 статті 15 частини 2 статті 185 КК України доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 за частиною 1 статті 187 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та за частиною 3 статті 15 частини 2 статті 185 КК України дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно, так як він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Однак в матеріалах кримінального провадження містяться ряд актів амбулаторних психіатричних експертиз, зокрема :

акт амбулаторної психіатричної експертизи № 206 від 03 квітня 2013 року, в частині якого зазначено, що в період інкримінованих дій ОСОБА_3 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі. Застування примусових заходів медичного характеру не потребує.

акт амбулаторної психіатричної експертизи № 88 від 18 червня 2014 року, в частині якого зазначено, що ОСОБА_3 хронічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезису ( черепно мозкової травми, вживання психоактивних речовин) з помірно вираженим психоорганічним синдромом, що не позбавляє у даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застування примусових заходів медичного характеру не потребує.

акт амбулаторної психіатричної експертизи № 32 від 12 лютого 2017 року, в частині якого зазначено, що ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезису ( черепно мозкової травми, вживання психоактивних речовин), може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застування примусових заходів медичного характеру не потребує, суспільної небезпеки не становить, психічний стан не перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавлення волі.

акт амбулаторної психіатричної експертизи № 33 від 24 червня 2020 року, в частині якого зазначено, що п. 23 відповіді на кожне поставлене запитання зазначені у п. 17

п.1.2 на даний час ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки змішаного генезису ( черепно мозкової травми, вживання психоактивних речовин), може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

п.3.4 - потребує застування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місце перебування.

п.5.6 суспільної небезпеки не становить, психічний стан не перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавлення волі.

Згідно відповіді Головного лікаря КЗЛОР « ЛОПЕ Заклад» від 18.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування у вказаній установі з 22.03.2018 року по 24.06.2018 року.

З пояснень допитаних в судовому засіданні експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що згідно актів амбулаторних психіатричних експертиз ОСОБА_3 є обмежено осудним, його стан здоров`я періодично погіршується, оскільки він страждає і іншими хронічними захворюванням, які тягнуть больові сиптоми, тому він змушений проходити періодичне лікування. Загалом його стан задовільний, однак допомогу йому необхідно надавати систематично, але вона може надаватися, як на волі так і в місцях позбавлення волі.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, враховуючи особу винного, його характеризуючі дані, наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, думку потерпілих, які при призначенні покарання поклалися на розсуд суду , його стан здоров`я, зокрема, те, що через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд прийшов до таких висновків .

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

З вище вказаних актів амбулаторних психіатричних експертиз обвинувачений ОСОБА_3 є обмежено осудним, психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезису ( черепно мозкової травми, вживання психоактивних речовин), міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі.

Отже, наявний у ОСОБА_3 на час скоєння кримінального правопорушення психічний розлад, позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того його стан здоров`я періодично погіршується, так як останній страждає і іншими хронічними захворюванням, які тягнуть больові сиптоми та потребує проходження періодичного лікування (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

У п. 6 вказаної постанови роз`яснено, що визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Частиною ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкий злочинів, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді в межах санкції ч.1 ст.187 та ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України покарання, визначене ОСОБА_3 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2010 року, слід приєднати частково до покарання за новим вироком та відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

Підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд,

Ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених

-частиною 1 статті 187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

-- частиною 3 статті 15 частини2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2010 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 20, 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 504 КПК України застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати за місцем відбування покарання.

Речові докази: золотий жіночий браслет та бірка до нього, які знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_6 , - повернути законному володільцю ОСОБА_6 (т.2 а.с.30, 39).

Речові докази : диск з відеозаписом із камер відеоспостереження , який долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах № 442/7198/15

Речові докази: банка ікри торгової марки «Камчандал лососева зерниста» вагою 120 грам, яка передана на зберігання під розписку працівнику торгового магазину «АТБ - Маркет» ОСОБА_12 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуюча суддя ОСОБА_1