КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 15 березня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дунаївці Хмельницької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю: прокурорів захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 квітня 2023 року, визначено заставу у розмірі 1750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 4 697 000 грн. та покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, зазначає, що слідчий суддя, встановлюючи тривалість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 вийшов за межі шістдесятиденного строку, чим переступив порушив вимоги ст. 197 КПК України. Крім того, звертає увагу на те, що до Єдиного реєстру досудових розслідуваньне внесено відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 оголошено підозру, а також в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження повноважень слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього захисник вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення. Зауважує, що ОСОБА_6 у ході досудового розслідування даного кримінального провадження допитаний не був, однак міг би розповісти слідству про свою непричетність до вчинення інкримінованих йому діянь, зокрема, про те, що доступу до програмного забезпечення, яким здійснювалося коригування до поточних заявок на постачання продуктів харчування для військової частини НОМЕР_1 він не мав і з детальним змістом відомостей про таке коригування обізнаний не був. Звертає увагу на те, що багато сторінок повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу та ухвали про його застосування займає цитування нормативно-правових актів, які, на думку сторони обвинувачення та слідчого судді, регламентують посадові обов`язки ОСОБА_6 , в той час як у дійсності ця зацитована нормативно-правова база його взагалі не стосується. Наприклад, згідно вказаних процесуальних документів, службові повноваження ОСОБА_6 встановлювалися п.3.2.2 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» як заступника командира частини з тилу. Однак, як зазначається у тих же процесуальних документах, ОСОБА_6 обіймав іншу посаду, а саме начальника логістики - заступника командира військової частини.

Також захисник вважає, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України. При цьому слідчим суддею не враховано, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, бездоганну службу в Збройних силах України з 2008 року, позитивно характеризується.

Не погоджується захисник і з розміром визначеної застави, вважає його непомірним для підозрюваного, та таким що визначений без урахування сімейного та матеріального стану. Зауважує, що ОСОБА_6 чи його близькі не володіють матеріальними активами, вартість яких дозволяла б внести таку суму застави, на утриманні підозрюваного знаходяться двоє малолітніх дітей та дружина, яка за ними доглядає. Натомість, застосування відносно ОСОБА_6 такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою з завідомо непомірним для нього розміром застави позбавляє його можливості утримувати свою сім`ю та забезпечити належне лікування хворій дитині, і може призвести до непоправних наслідків для її здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 27 вересня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000777, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

01 лютого 2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах організованою групою в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

02 лютого 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно визначивши заставу у розмірі 1750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 4 697 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року клопотання слідчого задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія судді вважає погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам захисника, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з ймовірно вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до змісту ст.ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, можливості ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Посилання в апеляційній скарзі на дані, які характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, і які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Твердження захисника про те, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, який долучено до клопотанняне внесено відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження повноважень слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні, є надуманими, оскільки в матеріалах справи наявні постанови про визначення групи слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні, а також витяг з ЄРДР, у якому міститься інформація щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України у вчиненні якого підозрюється, у тому числі ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 25 - 34).

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і який не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , у тому числі і ті, що зазначаються в апеляційній скарзі захисника, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність в ухвалі слідчого судді обґрунтування необхідності визначення підозрюваному застави у розмірі 1750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 4 697 000 грн., колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 2 500 000 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, в апеляційній скарзі обґрунтовано звертається увага на те, що слідчий суддя, застосовуючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, порушив вимоги ст. 197 КПК України, від моменту затримання особи, тобто від 23 год. 00 хв. 01 лютого 2023 року визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 40 хв. 02 квітня 2023 року, тобто за межами строку досудового розслідування.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити частково, застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 квітня 2023 року, з одночасним визначенням застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 2 500 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 квітня 2023 року, визначено заставу у розмірі 1750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 квітня 2023 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 2 500 000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, ; код банку: 820172; назва банку: ГУ ДКСУ у м. Києві; номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави, але не більше строку досудового розслідування.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному положення ст. 182 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/4495/23-к Справа №11-сс/824/1449/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1