Провадження № 1-кс/336/137/2023
УХВАЛА

іменем України

06 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 04 лютого 2023 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

06 лютого 2023 року до слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 04 лютого 2023 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 03 лютого 2023 в період часу з 21 години 12 хвилин по 21 годину 58 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи біля кафе "Візаві", яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Пархоменко, 22Б, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримаючи в правій руці невстановлений предмет, наніс один удар в область грудної клітини потерпілому, тим самим спричинив йому, згідно із довідкою наданою КНП "МЛЕ та ШМД" ЗМР, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва, поранення верхньої частки легені, лівобічний травматичний гемоторакс ІІ ст. та різану рану поперекової ділянки, що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя.

За даним фактом слідчим внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 04.02.2023, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

05.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_7 є її батьком. 03.02.2023 приблизно о 16:50 годині батько прийшов додому, приніс пляшку горілки і випив її. Приблизно о 20:10 годині батько вийшов з дому і пішов купити пиво. Приблизно о 21:45 годині батько повернувся додому і свідок виявила на його тілі поранення, після чого викликала швидку медичну допомогу; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що є директором кафе "Візаві". 03.02.2023 вона перебувала на робочому місці, коли приблизно о 19:00 годині в кафе прийшов маловідомий ОСОБА_10 та раніше невідомий свідку чоловік, які почали сумісно вживати алкогольні напої. Також свідок повідомила, що в приміщенні кафе мається камери відеоспостереження; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 03.02.2023 приблизно о 19:00 годині він прийшов до кафе "Візаві", де розпивав алкогольні напої, коли приблизно о 20:00 годині до нього приїднався невідомий йому чоловік, який запропонував випити разом і вони сіли за стіл. Зазначений чоловік розповів, що він із села Лежино та йому ні з ким поговорити. Приблизно о 20:30 годині за зазначений стіл присів знайомий свідка - ОСОБА_12 , а пізніше прийшов знайомий ОСОБА_13 . Так, вчотирьох зазначені чоловіки вживали алкоголь, після чого між невідомим чоловіком і ОСОБА_14 виник словесний конфлікт. Приблизно о 21:10 годині ОСОБА_12 і невідомий чоловік вийшли із приміщення кафе, а о 21:30 годині ОСОБА_10 повернувся та повідомив, що "поколов" чоловіка та правою рукою показував як саме наносив йому удари; - протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який надав покази аналогічні свідку ОСОБА_11 ; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 , під час якого вилучено носильні речі затриманого, в яких він перебував під час вчинення злочину та розкладний ніж із металу сірого кольору; - протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження кафе "Візаві" від 03.02.2023; - - протоколом допиту підозрюваного, під час якого ОСОБА_5 визнав свою провину в повному обсязі, бажає надавати покази під час слідчого експерименту.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 , може: - переховуватися від органів досудового розслідування або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_5 після скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 , медичну допомогу потерпілому не надав, та усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, покинув місце вчинення злочину, залишивши потерпілого у небезпеці, швидку медичну допомогу не викликав, чим намагався ухилитись від кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 стійкими соціальними зв`язками не володіє, дружини та дітей не має, постійний прибуток відсутній внаслідок небажання працювати, що підтверджується зібраними характеризуючими матеріалами кримінального провадження. Перелічені доводи дають слідству підстави вважати, що знаходячись на свободі під час проведення досудового слідства ОСОБА_5 може почати переховуватись від органів досудового розслідування, що обґрунтовує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України відповідальності.

Знаходячись на свободі, ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, зокрема вчиняти тиск на свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , що в подальшому вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме: встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вивченням особистості підозрюваного, встановлено, що ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, таким чином постійного джерела прибутку не має, у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 , може вчинити інші кримінальні правопорушення (злочини), що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити, оскільки наявні ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не погодився з вказаним клопотанням та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки має постійне місце проживання проживає разом з цивільною дружиною та її дітьми, має непрацездатних батьків, які потребують турботи з його боку, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того він працює за цивільно-правовою угодою, та має намір допомогти потерпілому в лікуванні, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавить його такої можливості.

На свідків та потерпілих він не впливав та такого наміру взагалі не мав.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не погодився з вказаним клопотанням та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, надав до суду письмові заперечення проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання, які долучено до матеріалів справи. Крім того, пояснив, що підозрюваний має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та її дітьми, має непрацездатних батьків, які потребують турботи з його боку, тобто має міцні соціальні зв`язки. За місцем мешкання характеризується виключно позитивно. Крім того, підозрюваний працює за цивільно-правовою угодою, та має намір допомогти потерпілому в лікуванні. Підозрюваний добровільно видав ніж який був предметом вчинення злочину, а також одяг в якому він був вдягнений в день вчинення злочину. Підозрюваний щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що за наведених обставин зазначені прокурором ризики є недоведеними.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 04 лютого 2023 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого. 1 ст. 121 КК України.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочин передбачений, ч. 1 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

05.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_7 є її батьком. 03.02.2023 приблизно о 16:50 годині батько прийшов додому, приніс пляшку горілки і випив її. Приблизно о 20:10 годині батько вийшов з дому і пішов купити пиво. Приблизно о 21:45 годині батько повернувся додому і свідок виявила на його тілі поранення, після чого викликала швидку медичну допомогу; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що є директором кафе "Візаві". 03.02.2023 вона перебувала на робочому місці, коли приблизно о 19:00 годині в кафе прийшов маловідомий ОСОБА_10 та раніше невідомий свідку чоловік, які почали сумісно вживати алкогольні напої. Також свідок повідомила, що в приміщенні кафе мається камери відеоспостереження; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 03.02.2023 приблизно о 19:00 годині він прийшов до кафе "Візаві", де розпивав алкогольні напої, коли приблизно о 20:00 годині до нього приєднався невідомий йому чоловік, який запропонував випити разом і вони сіли за стіл. Зазначений чоловік розповів, що він із села Лежино та йому ні з ким поговорити. Приблизно о 20:30 годині за зазначений стіл присів знайомий свідка - ОСОБА_12 , а пізніше прийшов знайомий ОСОБА_13 . Так, вчотирьох зазначені чоловіки вживали алкоголь, після чого між невідомим чоловіком і ОСОБА_14 виник словесний конфлікт. Приблизно о 21:10 годині ОСОБА_12 і невідомий чоловік вийшли із приміщення кафе, а о 21:30 годині ОСОБА_10 повернувся та повідомив, що "поколов" чоловіка та правою рукою показував як саме наносив йому удари; - протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який надав покази аналогічні свідку ОСОБА_11 ; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 , під час якого вилучено носильні речі затриманого, в яких він перебував під час вчинення злочину та розкладний ніж із металу сірого кольору; - протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження кафе "Візаві" від 03.02.2023; - - протоколом допиту підозрюваного, під час якого ОСОБА_5 визнав свою провину в повному обсязі, бажає надавати покази під час слідчого експерименту.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у розпорядженні слідчого по даному кримінальному провадженню є достатні дані, що свідчать про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує також вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:

- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;

- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;

- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;

- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

В обґрунтування зазначених в клопотанні ризиків прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, підозрюваний скоїв тяжкий злочин, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, покинув місце вчинення злочину та не надав потерпілому медичну допомогу. Прокурор припускає, що підозрюваний усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків та потерпілого, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі. Прокурор вважає, що слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та захисник вважають наведені прокурором ризики не доведеними.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявності підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на таке.

Так злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином. Санкцією ч. 1 ст. 121КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).

Однак в даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 був затриманий, як слідує з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 було затримано 04 лютого 2023 року о 15 годині 30 хвилин, підставою затримання зазначено, що цю особу застали безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Прокурор вказує, що підозрюваний є раніше не судимий, в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про його схильність до ухилення від органу досудового розслідування.

Сторона захисту вказує, що підозрюваний добровільно видав ніж який був предметом вчинення злочину, а також одяг в якому він був вдягнений в день вчинення злочину. Підозрюваний розкаюється у вчиненому та бажає надати потерпілому матеріальну допомогу у лікуванні.

Запобіжний захід може застосовуватися лише з метою запобігання спробам вчинення дій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК. Отже, сторона обвинувачення може ініціювати обрання запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку визначених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу або ж терміновою купівлею квитків до іншої країни тощо, проте таких доказів прокурором не надано.

Вчинення інших кримінальних правопорушень, про це, наприклад, може свідчити те, що підозрюваний, обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів доданих до клопотання слідує, що ОСОБА_5 раніше не судимий.

Відтак, твердження сторони обвинувачення ґрунтується виключено на припущенні, і не підтверджується жодними об`єктивними доказами.

Слідчий суддя вважає, що тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдана очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Підозрюваний та захисник пояснили, що ОСОБА_5 перешкод слідству не чинив, доказів того, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого прокурором не надано.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту необхідність застосування такого запобіжного заходу обґрунтовується тим, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку слідчого судді, це твердження наповнено формальним змістом, оскільки, заявляючи про наявність зазначеного ризику, прокурор не доводить ці обставини належними засобами.

Слідчий суддя вважає, що у ході розгляду клопотання прокурором не доведено, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Так, матеріалами клопотання підтверджується, що ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає разом з цивільною дружиною та її дітьми, має непрацездатних батьків, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг на нього не надходило, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно. Крім того, підозрюваний працює за цивільно-правовою угодою, та має намір допомогти потерпілому в лікуванні.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, та не має стійких соціальних зв`язків, є необґрунтованими та спростовуються доказами наданими стороною захисту.

Наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_5 у сукупності дають підстави для висновку про відсутність підстав для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою, є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, але прокурором не доведено що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання наведеному ризику, слідчий суддя доходить висновку що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження до ОСОБА_5 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та показань підозрюваного ОСОБА_5 він проживає адресою: АДРЕСА_1 . Підозрюваний працює за цивільно-правовою угодою.

Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та матеріали, які характеризують підозрюваного, ОСОБА_5 у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином здатний запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, без застосування електронних засобів контролю, оскільки вони відсутні у відділі поліції.

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 55, 63, 129 Конституції України, ст. ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В клопотанні заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 04 лютого 2023 року, а саме до 03 квітня 2023 року, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20-00 години до 06.00 години наступного дня.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 03 квітня 2023 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.

Припинити затримання ОСОБА_5 негайно в залі суду після оголошення цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 покласти на відділ поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 направити до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, для виконання.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_5 після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Слідчий суддя: ОСОБА_1