Провадження № 1-кп/742/182/23
Єдиний унікальний № 742/399/23
ВИРОК

іменем України

17 березня 2023 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001268 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину, зі слів працюючого неофіційно, раніше судимого: 31.05.2012 вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 18.03.2014 вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області за ч.1 ст.186 КК України до 120 годин громадських робіт; 10.06.2015 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 12.02.2018 ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи судимість за вчинення злочину проти власності, яка в законному порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, вчинив нове кримінальне правопорушення. 26 грудня 2022 року близько 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи на стоянці для автомобілів біля магазину «Чумак», котрий розташований за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Боброва, 81, де скориставшись відсутністю уваги власниці та сторонніх осіб, таємно, повторно проник до автомобіля марки Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки викрав належний потерпілій ОСОБА_6 мобільний телефон марки ZTE Blade V40, вартістю згідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №57 від 06.01.2023 5 423 грн. 20 коп. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5 423 грн. 20 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження, найменування, кількості та вартості викраденого майна у потерпілої не оспорює, детально давши у суді показання по факту викрадення майна. Щиро кається у скоєному, просить суд суворо не карати.

Потерпіла в судове засідання не прибула, згідно письмової заяви просила проводити судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки збитки відшкодовано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доказаною, і його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки психоневрологічного відділення поліклініки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 06 січня 2023 року за №15 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 09 січня 2023 року за №24, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину, зі слів працюючого неофіційно, раніше неодноразово судимого, в тому числі і за скоєння аналогічних правопорушень, який на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності, наявність кількох обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують таке, суд вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора, який вважає що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, та позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдані злочином збитки їй відшкодовані, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_4 є можливим застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки ZTE Blade V40 чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 серійний номер НОМЕР_4 - залишити в законному володінні потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, направити потерпілій.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА