ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/903/23 Справа № 205/7883/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000630 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1,4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України один рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.358 КК України два роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік, з покладенням обовязків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у кінці листопаду 2018 року, знаходячись на території Новокодацького району міста Дніпра, знайшов посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому була відсутня первинна фотокартка власника посвідчення. Надалі, розуміючи, що посвідчення водія відноситься до документів, які видаються і посвідчуються організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, достовірно знаючи, що на підставі постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.04.2018 року за №3/205/548/18, він позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів строком на 36 місяців, залишив вищевказане посвідчення водія при собі, та поклав його на зберігання в одному з приміщень приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 зі змінами «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Відповідно п. 21 вказаного Положення - посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 цього Положення. В подальшому, на початку травня 2020 року ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Доблесна, 162, згадав, що раніше ним було знайдено посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишене ним на зберігання за вищевказаною адресою. Після чого, у ОСОБА_10 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на підроблення вказаного посвідчення водія, тобто підроблення документу який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою його подальшого використання. Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на підроблення документу, а саме, посвідчення водія, ОСОБА_9 , на початку травня 2020 року, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , руками розгорнув ламіноване покриття посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого помістив на лицевий бік посвідчення фотокартку зі своїм зображенням, а ламінування притиснув рукою, тим самим, підробив документ, що видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, після чого став зберігати вказаний документ при собі з метою подальшого використання. Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/34927-ДД від 08.11.2022 року, бланк посвідчення водія серія НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_8 , виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского офсетного та високого (номер «№ 308774» бланка) друку і містить спеціальні елементи захисту; підпис виконаний за допомогою пишучого приладу кулькового типу; фрагменти відбитків круглих печаток на фотокартці та підкладці бланка посвідчення нанесені контактним способом, а саме - рельєфними еластичними кліше високого друку; друковані тексти у графах посвідчення отримані електрографічним способом за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу лазерного (або світлодіодного) принтера, багатофункціонального апарата тощо. До первинного змісту реквізитів посвідчення водія серія НОМЕР_1 внесені зміни шляхом заміни фотокартки: первинна фотокартка видалена, після чого на її місце поміщена інша.

Продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, ОСОБА_9 02 листопада 2022 року, близько 15 годин 00 хвилин, будучи повторно позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 років, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2021 року за № 205/3715/21, рухався на мопеді марки «Suzuki», д/н НОМЕР_2 , по вулиці Велика Діївська, у м. Дніпро, де біля буд. № 561 був зупинений працівниками патрульної поліції з метою перевірки документів. В цей момент у ОСОБА_10 виник кримінально протиправний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження права керування транспортним засобом. Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_9 , добровільно дістав з бардачку вищевказаного транспортного засобу раніше підроблений ним документ, а саме: посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та діючи умисно, достовірно знаючи, що вищезазначене посвідчення водія є підробленим, придаючи своїм діям ознак правомірності, передав працівникам патрульної поліції завідомо підроблене посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке надавало змогу візуально встановити його особу, та підтвердити право керування транспортним засобом, тим самим, використав завідомо підроблений документ. Того ж дня, 02 листопада 2022 року, у період часу з 15:40 год. по 16:10 год., біля будинку № 561 по вулиці Велика Діївська, у м. Дніпро, слідчим СВ ВП №3 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення огляду місця події, в присутності двох понятих чоловічої статі, було вилучено підроблене посвідчення водія серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/34927-ДД від 08.11.2022, бланк посвідчення водія серія НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_8 , виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского офсетного та високого (номер «№ 308774» бланка) друку і містить спеціальні елементи захисту; підпис виконаний за допомогою пишучого приладу кулькового типу; фрагменти відбитків круглих печаток на фотокартці та підкладці бланка посвідчення нанесені контактним способом, а саме - рельєфними еластичними кліше високого друку; друковані тексти у графах посвідчення отримані електрографічним способом за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу лазерного (або світлодіодного) принтера, багатофункціонального апарата тощо. До первинного змісту реквізитів посвідчення водія серія НОМЕР_1 внесені зміни шляхом заміни фотокартки: первинна фотокартка видалена, після чого на її місце поміщена інша.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяця.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяця.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В інший частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтував тим, що відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Прокурор зазначив, що санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до двох років.

Таким чином, прокурор вважає, що максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Прокурор зазначив, щоз мотивувальної частини вироку вбачається, що суд зробив висновок, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Прокурор вказав, що суд першої інстанції, всупереч зазначеним вимогам законодавства, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до двох років. Таким чином, максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд зробив висновок, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є обставини, які пом`якшують його покарання, а саме повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія судді погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, всупереч зазначеним вимогам законодавства, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у вказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1,4 ст.358 КК України, необхідно змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000630 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1,4 ст.358 КК України- задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000630 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1,4 ст.358 КК України змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяця.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяця.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4