єдиний унікальний номер справи 546/547/22
номер провадження 1-кп/546/13/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000328, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та недієздатних осіб, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, інваліда 3 групи, учасника бойових дій, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 30.04.2021 Решетилівським районним судом Полтавської області за ст. 126-1 КК України до 220 годин громадських робіт, знятий з обліку по відбуттю покарання 07.06.2022;

- 09.06.2022 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, штраф сплачений 23.09.2022,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

04 серпня 2022 року, близько 13:00 год, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин вступив в конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 04.08.2022 близько 13:00 год наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 в область правого ока та бровної ділянки, після чого, продовжуючи свою протиправну діяльність, близько 20:00 год схопив останню лівою рукою за праве передпліччя та правою рукою за ліве плече.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 148 від 09.08.2022 ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців: в ділянці верхньої повіки правого ока, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, які утворилися від не менш як 4-х кратної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактною поверхнею, якими могли бути пальці рук, в тому числі стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет (предмети) з подібною характеристикою, тобто не характерні для утворення при падінні, можливо в строк, вказаний вище та кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, ОСОБА_5 вчинив відносно своєї колишньої (на момент вчинення) співмешканки ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

У судове засідання з`явилися прокурор, потерпіла та обвинувачений.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та беззастережно, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла у судовому засіданні зазначила, що примирилася з обвинуваченим, наразі проживають разом, цивільного позу не заявляла, добавити їй нічого, не наполягає на суворому покаранні.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу.

Обвинувачений, потерпіла погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Учасники кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння. Пояснив, що події, а також час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені вірно, відповідають дійсності, та він їх в повному обсязі підтверджує. Зазначив, що з потерпілою ОСОБА_4 проживає у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу десь п`ять років, з яких вони періодично припиняють проживати спільно. На момент вчинення кримінального правопорушення 04.08.2022, разом з потерпілою спільно не проживав, однак відновили ці стосунки починаючи з грудня 2022 року. Пояснив, що 04.08.2022 прийшов додому до потерпілої в АДРЕСА_2 , на той час колишньої співмешканки, та між ними після обіду близько 13:00 год виник конфлікт, в ході якого він наніс їй удар кулаком правової руки в обличчя. В подальшому ввечері схопив її руками за плечі, стиснувши та стряхнувши її. Пояснив, що вибачився перед потерпілою, наразі вони примирилися, висловив осуд своєї поведінки, запевнив суд, що подібне в подальшому не повториться. Зазначив, що ніде не працює, але отримує пенсію по інвалідності.

Суд, допитавши обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальним законом віднесено до категорії кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК України).

Дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій, немає утриманців, проживає у фактичних шлюбних стосунках з потерпілою, з якою примирився, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, негативні характеризуючі ознаки відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи думку прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафута думку потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягала, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та соціальної реабілітації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368-370, 373, 374, 394, 395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1