УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2022 Справа №607/3511/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_7 , у м.Тернополі в залі суду під час відкритого судового засідання в кримінальному провадженні №0000096, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

встановив:
Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України.

У поданому клопотанні зазначено: «На розгляді колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 20 жовтня 2021 року, близько 10 години 15 хвилин у ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, 3А в м. Тернопіль, виник протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 20 жовтня 2021 року близько 10 години 15 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, 3А в м. Тернопіль, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, правою рукою взяв із торгового стелажу пляшку віскі торговельної марки «Jack Daniel's», ємкістю 0,5 л. в кількості однієї штуки, вартістю 455 гривень 30 копійок, яку заховав у ліву внутрішню кишеню олімпійки, в якій був одягнений.

У подальшому, ОСОБА_6 , не маючи наміру розраховуватись за товар, із викраденим майном покинув приміщення магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, 3А в м. Тернопіль, чим спричинив матеріальну шкоду юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівхолод» на суму 455 гривень 30 копійок.

Окрім цього, 20 жовтня 2021 року близько 10 години 58 хвилин у ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, 3А, в м. Тернопіль, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 20 жовтня 2021 року близько 10 години 58 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, 3А в м. Тернопіль, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, правою рукою взяв із торгового стелажу віскі торговельної марки «Jack Daniel's», ємкістю 0,7 л. в кількості однієї штуки, вартістю 562 гривень 67 копійок, яку заховав у ліву внутрішню кишеню куртки, в якій був одягнений.

У подальшому, ОСОБА_6 , не маючи наміру розраховуватись за товар, із викраденим майном покинув приміщення магазину «Рукавичка», що за адресою: вулиця Г. Крут, ЗА в м. Тернопіль, чим спричинив матеріальну шкоду юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівхолод» на суму 562 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно.

Крім того, у ОСОБА_6 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, при перебуванні неподалік будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбою).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_8 перебуває у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , розуміючи що його дії носять відкритий характер, зайшов без згоди потерпілого у приміщення вищевказаної квартири та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки свого діяння, бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, бажаючи подавити волю ОСОБА_8 до можливого опору, тримаючи в правій руці ніж, а у лівій - скляну пляшку з-під алкогольного напою торговельної марки «Львівське», почав ними розмахувати погрожуючи їх застосуванням, тобто виказав погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вимагаючи при цьому передати йому грошові кошти.

Потерпілий ОСОБА_8 , сприйнявши дану погрозу як реальну, небезпечну для свого життя і здоров`я та неминучу у разі невиконання висловлених ОСОБА_6 вимог, тобто таку, що дійсно може бути реалізована, злякався та вибіг із квартири АДРЕСА_3 .

Одразу ж після цього, 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_6 взяв із вказаної вище квартири належні ОСОБА_8 ноутбук торговельної марки «Acer» Aspire, моделі «4720Z», вартістю 983 гривні 05 копійок, мобільний телефон торговельної марки «Fly», моделі «IQ4491Quad», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 119 гривень 90 копійок, мобільний телефон торговельної марки «Huawei», моделі «P8Lite», вартістю 475 гривень 67 копійок, а також зарядні пристрої до ноутбука та мобільного телефону і світлодіодну лампу невстановленої торговельної марки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1578 гривень 62 копійки.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується, а розгляд кримінального провадження судом першої інстанції судом лише розпочато.

Під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, застосовується ст.331 КПК України як спеціальна норма. Водночас, при вирішення питання наявності чи відсутності ризиків, враховуються обставини зазначенні в загальних положеннях про запобіжні заходи, зазначені в розділі ІІ КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність його обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою продовження застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ризиком того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальне правопорушення є те, що він неодноразово раніше вчиняв злочини, в тому числі проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини, за які, зокрема у серпні 2022 року вже був засуджений.

Вищенаведене свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.

2) переховуватись від суду. Ризиком того, що ОСОБА_6 може навмисно переховуватись від суду є те, що він ніде не працює, у нього немає міцних соціальних зв`язків, а тому, з врахуванням покарання яке грозить останньому, він може покинути місце фактичного проживання та територію міста Тернополя.

Також, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_6 оголошувався в розшук Тернопільським міськрайонним судом у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, як особа, яка переховується від суду.

Разом з тим, зазначаю, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Beccievv. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. У даному випадку ОСОБА_6 стійкий до спокуси заволодіння чужим майном, ніде не працює, є суспільно небезпечною особою, схильний до протиправної поведінки, ігнорування норм чинного законодавства України, а також порушення гарантованих Конституцією України прав інших учасників суспільних відносин.

3) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Ризиком того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, особисті дані яких йому добре відомі, оскільки вони не були засекречені під час здійснення досудового розслідування та інформація про які міститься в матеріалах кримінальних проваджень, з якими підозрюваний ознайомлений, адже, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків до зміни наданих раніше показів чи до відмови давати покази.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання переліченим ризикам, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, його належну поведінку, шляхом застосування м`якшого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема:

- застосування застави щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній ніде не працює, не має постійного джерела доходів і, перебуваючи на волі, може вчиняти нові корисливі злочини, з метою особистого незаконного збагачення, та незаконно впливати на потерпілого.

- застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній своєю поведінкою не вважає за необхідне виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо виправлення його поведінки та не вчинення нових злочинів.

- застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також може вчиняти нові злочиниі, як зазначено вище, не дотримуватиметься виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується, а тому на даний час виникає необхідність у зверненні до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

З врахуванням вказаного, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаю, що у кримінальному провадженні наявні підстави для продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав в заявленому обсязі. Він пояснив, що на даній стадії судового провадження наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні стосовно задоволення клопотання прокурора заперечив, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав доводи захисника.

Ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, наявними матеріалами судового провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, колегія суддів дійшла наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло та ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він неодноразово раніше вчиняв злочини, в тому числі корисливі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини. , за які, зокрема у серпні 2022 року вже був засуджений, що свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів;

- ОСОБА_6 може навмисно переховуватись від суду тому, що він ніде не працює, у нього немає міцних соціальних зв`язків, а тому, з врахуванням покарання яке грозить останньому, він може покинути місце фактичного проживання та територію міста Тернополя. Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 оголошувався в розшук Тернопільським міськрайонним судом у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, як особа, яка переховується від суду;

- ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, особисті дані яких йому добре відомі, оскільки вони не були засекречені під час здійснення досудового розслідування та інформація про які міститься в матеріалах кримінальних проваджень, з якими підозрюваний ознайомлений, адже, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків до зміни наданих раніше показів чи до відмови давати покази.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.2 ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки обвинуваченим і виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника стосовно необґрунтованості клопотання та відсутності підстав, для продовження строку тримання під вартою.

Доказів негативного стану здоров`я обвинуваченого, яке б перешкоджало йому перебувати в умовах місця попереднього ув`язнення, стороною захисту також не надано.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_6 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, колегія суддів приходить до переконання що ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду даного кримінального провадження..

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст. 291, 331 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовільнити.

ОСОБА_6 продовжити дію строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 29 грудня 2022 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчується 29 грудня 2022 року о 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України для вручення обвинуваченому ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1