Дата документу 16.01.2023 Справа № 336/6647/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6647/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/102/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2023 року включно, з визначенням застави в розмірі 52000 грн.-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

22 листопада 2022 року, приблизно об 11 год. 20 хв., у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, знаходячись у приміщенні палати №2 терапевтичного відділення КНП «Міська лікарня №8» ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Харчова, буд. 2, під приводом здійснення дзвінку, заздалегідь не маючи наміру повертати майно, попрохав у потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належній їй мобільний телефон «Lenovo A6000 DUOS 1/8 GB», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 4500 гривень, на що потерпіла ОСОБА_10 добровільно пережала вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_7

Для реалізації свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 тримаючи вказаний мобільний телефон у руках, направився до виходу з приміщення вказаної палати, але його дії були помічені свідком ОСОБА_11 , яка повідомила ОСОБА_7 , що зазначений мобільний телефон належить потерпілій ОСОБА_10 і наполягала на його поверненні. Незважаючи на зауваження, ОСОБА_7 , разом із викраденим майном втік з місця вчинення злочину, після чого, розпорядитися ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

22 листопада 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001833 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 5).

30 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 28-29).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними по даному кримінальному провадженню.

Зазначає, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, йому тільки нещодавно виповнилось 20 років, повністю визнає свою провину, щиро розкаявся у скоєному, розуміє невідворотність покарання за скоєне та не має жодних підстав для того, щоб переховуватись від органів досудового розслідування, суду чи якимсь іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що в результаті дій ОСОБА_7 не настало тяжких наслідків.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що досудове розслідування закінчено та справу передано до суду. Зауважила, що підозрюваний вчиняти злочини більше не збирається.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він раніше вживав наркотичні засоби, а тому вчиняв злочини, проте, більше цього робити не збирається.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги, рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт перебування його у розшуку в іншому кримінальному провадженні, яке знаходиться на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя відносно нього (а.с. 26-27), а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, вживання наркотичних речовин (а.с. 24), існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що як випливає із протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , вона є бабусею підозрюваного ОСОБА_7 , з яким разом мешкає за однією адресою (а.с. 17), у зв`язку з чим, він може здійснювати на неї певний вплив з метою зміни нею показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт її допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вона повинна бути допитана безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливого умисного злочину проти власності, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими, а доводи з приводу їх відсутності неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, повністю визнає свою провину, щиро розкаявся, не має наміру переховуватися та перешкоджати розгляду кримінального провадження, його дії не спричинили тяжких наслідків, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13 лютого 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 52000 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4