У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5745/22

№ 1-кс/183/2268/22

26 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 03.08.2022 року до ЄРДР за № 0000052, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2014 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) на території Донецької області України не встановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної, так званої, «Донецької народної республіки» було створено не передбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, було озброєно вогнепальною зброєю. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевості Донецької області та мало загальну координацію керівництва із центром у м. Донецьку (Донецька область, Україна).

Зазначене збройне формування не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Крім того, факт створення на початку 2014 року терористичної організації «Донецької народної республіки» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЄ від 12.10.2016. При цьому в Резолюції зазначено, що «Донецька народна республіка» та всі її так звані «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності до українського або міжнародного права.

У невстановленому досудовим розслідуванням місці, а також у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше ніж на початку квітня місяця 2014 року, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, що входить до складу псевдодержавного утворення, так званої, «Донецької народної республіки».

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, а також у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше ніж на початку квітня місяця 2014 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, ОСОБА_5 вступив у таке формування, а саме до лав, так званої, «Донецької народної республіки», яке створене при не встановлених в ході розслідування обставинах і діюче на території міста Донецька (Донецька область, Україна) та інших населених пунктів України.

Участь ОСОБА_5 у діяльності не передбаченого законом збройного формування, яке знаходилось на території м. Донецька (Донецька область, Україна) та інших населених пунктів України, полягала у тому, що він, перебуваючи у його складі, приблизно у вересні 2014 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись у м. Донецьку (Донецька область, Україна), більш точна адреса в ході досудового розслідування не встановлена, допитував військовополонених Збройних сил України, маючи на меті встановити кількість, розташування, дислокацію, стан озброєння, особисті данні командного складу Збройних сил України, тобто отримати дані військової таємниці з метою сприяння не передбаченому законом збройному формуванню у насильницькій зміні та поваленні конституційного ладу, захопленні державної влади в Україні, а також зміні меж території і державного кордону України. Під час проведення допитів ОСОБА_5 застосовував фізичну силу та здійснював психологічний тиск на військовополонених Збройних сил України, в тому числі погрожуючи їм фізичною розправою шляхом їх розстрілу.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 260 КК України, тобто участь у складі не передбачених законом збройних формувань у нападі на громадян.

03.08.2022 року відомості про вказаний факт внесено до ЄРДР за № 0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України.

17.12.2022 року у кримінальному провадженні № 0000052 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, через його близьких родичів: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 , брат ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 .

17.12.2022 року слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000052 було зупинено та оголошено у розшук підозрюваного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинитиіншекримінальнеправопорушеннячипродовжитикримінальнеправопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на теперішній час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, та повідомивши належним чином про підозру останньому, ОСОБА_5 розірвавши будь-які соціальні зв`язки з близькими та родичами, перебуває на тимчасово окупованій території України, при цьому має реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджає досудовому розслідуванню.

Тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

Клопотання було розглянуто без виклику в судове засідання прокурора у зв`язку із воєнним станом на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із здійсненням судового провадження за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання підозрюваного з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити слідчому Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1