Справа № 138/2247/22
Провадження №11-кп/801/233/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.06.2022 року

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0000103 від 06.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.01.2023 року Вінницької області задоволено клопотання прокурора.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 18 березня 2023 року.

Визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200 грн.

В разі внесення застави покладено обов`язки відповідно до вимог ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 18 березня 2023 року.

Визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200 грн.

В разі внесення застави покладено обов`язки відповідно до вимог ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2023 р. в частині розміру застави та постановити нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвалу суду прийнято з істотним порушенням кримінального процесуального закону в частині визначення розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

Судом не взято до уваги характеристики обвинувачених та міцність їх соціальних зв`язків, зокрема, вони раніше не притягувались до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 навчається на другому курсі університету ім. Тараса Шевченка, , ОСОБА_10 має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей 1 місячну та п`ятирічну доньки, за місцем проживання характеризується позитивно, майновий стан, а саме відсутність доходу, нерухомого та рухомого майна обвинувачених.

Визначення судом застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805200 грн. призведе до неможливості її виконання і фактично нівелює мету визначення такої застави, оскільки є явно непомірним для обвинувачених, з урахуванням даних про особи обвинувачених, які містяться у матеріалах провадження.

На думку захисту, зважаючи на матеріальний стан обвинувачених, міцні соціальні звязки, характеристики, відсутність ризиків та матеріальної шкоди, визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде утримувати обвинувачених від намірів та спроб порушити покладені на них обовязки та не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші злочини, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2023 р. в частині розміру застави та постановити нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтримали думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_7 кожного за ч.3 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються особи та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом при продовженні запобіжного заходу відносно обвинувачених враховано, що ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду від 10.06.2022 року до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжено, перевірено обґрунтованість підозри за ч.3 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перебуваючи на волі можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх причетних до вказаного кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; продовжувати свою злочинну діяльність та надано оцінку тому, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Твердження захисника ОСОБА_6 щодо розміру застави, яка на його думку є завищеною та непомірною для обвинувачених, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п.3 ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції врахував, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.12.2022 року визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 грн. з визначенням обов`язків відповідно до ст.194 КПК України та дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається сторона захисту для зменшення застави враховано апеляційним судом під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, висновки суду про продовження тримання обвинуваченого під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4