Справа № 175/4329/22
Провадження № 1-кп/175/225/22
Вирок

Іменем України

30 грудня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000342 відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 у тому ж населеному пункті, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06 березня 2014 року Виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21, ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої позбавлений батьківських прав за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року у справі № 175/4418/19-ц.

На підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року у справі № 175/3216/14-ц і виконавчого листа, виданого 29 вересня 2014 року, ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 (згідно свідоцтва про зміну прізвища серії НОМЕР_3 від 18.09.2020 року змінила прізвище на ОСОБА_6 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2014 року до її повноліття.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо утримання неповнолітньої доньки, які покладені на нього як батька, ч.2 ст.51 Конституції України та ст.ст.150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, а також вимоги державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби про необхідність виконання аліментних зобов`язань, маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, у період часу з 29 липня 2014 року по 01 грудня 2022 року злісно ухилився від сплати аліментів на утримання свого неповнолітньої доньки, а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів, і становить 212246,20 грн.

До обвинувального акта, в якому зазначено клопотання прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, долучена письмова заява ОСОБА_8 , складена у присутності захисника ОСОБА_9 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також долучена письмова заява законного представника потерпілої ОСОБА_10 щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв і матеріалів кримінального провадження № 0000342, у суду не виникло сумнівів у тому, що ці заяви обвинуваченого та законного представника потерпілої є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі та процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, і повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, установлені органом дізнання обставини не оспорюються обвинуваченим і іншими учасниками судового провадження та суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів і визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами кримінального провадження № 0000342.

Вищенаведені фактичні обставини «поза розумним сумнівом» достатньо доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29.12.2022 року, і його умисні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи та особу ОСОБА_8 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, має сім`ю та на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття та наявність малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, та полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 вказав, що окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з викладеного і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_8 , який тривалий час не сплачував аліменти на утримання дитини, в чому щиросердно розкаявся, суд вважає необхідним призначити покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.164 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Копію виконавчого провадження № 64504704 про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дитини зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000342.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1