справа № 699/638/21
провадження № 1-кс/691/6/23
УХВАЛА

06 березня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

потерпіла ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області заяву представника потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000855 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

встановив :

В провадженні судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 перебуває на розгляді судова справа №699/638/21, кримінальне провадження №0000855 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

09 лютого 2023 року за вхідним №ЕП-336/23 до Городищенського районного суду Черкаської області від представника потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_6 , надійшла заява про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000855, судова справа №699/638/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Городищенського районного суду Черкаської області 22 лютого 2023 року визначено суддю Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 з розгляду заяви про відвід судді.

22 лютого 2023 року заяву про відвід судді призначено до судового розгляду з викликом учасників процесу до суду

В обґрунтування заяви про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 , потерпілою і представником потерпілої зазначено, що безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого законом, розцінюється ними як випадок, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Кримінальне провадження надійшло до Городищенського районного суду Черкаської області 17 лютого 2022 року, майже рік тому. В процесі розгляду були призначені, але не проведені лише чотири засідання. При цьому, між призначеним підготовчим судовим засіданням 16 березня 2022 року та наступним 19 жовтня 2022 року, проміжок часу становив більше пів року. Крім того, між сторонами кримінального провадження, було погоджено дату наступного засідання 20 січня 2023 року, проте суддею призначено на 09 лютого 2023 року. Таким чином, суддя Синиця ЛЛ порушила вимоги КПК України щодо розумних строків розгляду відповідно до ст.ст. 21,28,318 КПК України, у кримінальному провадженні, та принципи об`єктивності і дотримання етичних норм Бангалорських принципів поведінки судді. Неодноразове порушення процесуального закону суддею з початку розгляду кримінального провадження - є тією обставиною, яка викликає у потерпілої беззаперечний сумнів у її неупередженості в подальшому розгляді вказаного провадження, а у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді. Відповідно приписів ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Внаслідок недобросовісних і протиправних дій судді ОСОБА_7 , на їх думку, справа свідомо і штучно не розглядається протягом тривалого часу, чим порушується право потерпілої на справедливий розгляд вказаної справи упродовж розумного строку та фактично чиняться їй перешкоди у доступі до правосуддя (а.с.2-3). Вбачають підстави для передачі матеріалів кримінального провадження на розгляд іншому судді в тому самому суді або до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за територіальною підсудністю.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила заяву про відвід судді задоволити.

Представник потерпілої ОСОБА_6 , повідомлений про розгляд заяви про відвід судді, не прибув, подав клопотання від 01 березня 2023 року №560/23 щодо розгляду у його відсутність, зазначивши, що заяву підтримує в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав клопотання від 06 березня 2023 року про розгляд заяви у його відсутність, прийняття рішення судом у справі.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що заявлений відвід судді є невмотивованим та просила відмовити в його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні просив заяву про відвід судді ОСОБА_7 задоволити, остільки факти, на які вказує потерпіла, мають місце у розгляді кримінального провадження.

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена, з роз`ясненням права надати пояснення, як особа, якій заявлено відвід, не з`явилася.

Оскільки норми КПК України не містять норм, які б забороняли розгляд заяви про відвід без осіб, які беруть участь у розгляді кримінального провадження, суд, враховуючи думку учасників процесу, прийняв рішення за можливе провести її розгляд без участі судді, представника потерпілої, обвинуваченого, які належним чином повідомлені, але у судове засідання не прибули.

Суд, розглянувши заяву про відвід судді, заслухавши учасників процесу, враховуючи належне повідомлення судді ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , вивчивши і оцінивши матеріали за заявою, приходить до висновку про відмову у її задоволенні, в силу наступного.

Статтею 80 КПК України, визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

Положенням ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі Білуга проти України, від 28.10.98 у справі Ветштайн проти Швейцарії, тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. Згідно п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної Ради європейських суддів про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися, як такі, що впливають на спроможність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від любого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях ЄСПЛ по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

В ході судового розгляду, з пояснень учасників процесу та змісту наданих матеріалів, встановлено, підставами для відводу судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000855, стали обставини пов`язані з тим, що напротязі року були призначені, але не проведені чотири підготовчі судові засідання. При цьому між призначеним підготовчим судовим засіданням 16 березня 2022 року та наступним 19 жовтня 2022 року, проміжок часу становив більше пів року. Крім того, між сторонами кримінального провадження, було погоджено дату наступного засідання 20 січня 2023 року, проте суддею призначено на 09 лютого 2023 року. Потерпіла ОСОБА_4 стверджує, що суддя Синиця ЛЛ своїми діями порушила вимоги КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження та порушила її право на доступ до правосуддя.

Приймаючи рішення по суті заявленого відводу, суд, бере до уваги, що повідомлені представником потерпілої у заяві та потерпілою обставини у судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід можуть мати місце, але їх не слід пов`язувати із неможливістю судді забезпечити справедливий та належний розгляд кримінального провадження з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, остільки згідно до ст.321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Не згода із прийнятими судовими рішеннями судді може мати наслідком апеляційне чи касаційне оскарження, як то визначено ст.ст.393,425 КПК України.

Суд приходить до висновку, що доводи представника потерпілої та потерпілої на обґрунтування заявленого відводу судді ОСОБА_7 не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені п.4 ч.1ст.75 КПК України, а також доказів, що вказують на недотримання розумних строків чи неупередженість судді під час розгляду кримінального провадження, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає, як і клопотання в частині передачі кримінального провадження до провадження Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за територіальною підсудністю, без дотримання відповідного порядку.

Керуючись ст.ст. 75,76,81,372 КПК України, суд,-

постановив :

У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000855 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України відмовити.

Копію ухвали суду направити судді ОСОБА_7 , представнику потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченому ОСОБА_8 , для відому.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1