24.10.2022 Справа № 756/7792/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7792/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2022 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2021 №756/10986/21 в рамках виконання запиту компетентних органів Швейцарської конфедерації про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі стосовно ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

представника власника майна, адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

13.09.2022 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до слідчого суді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 20.12.2021 №756/10986/21 в рамках виконання запиту компетентних органів Швейцарської конфедерації про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі стосовно ОСОБА_5 , а саме грошових коштів у безготівковому вигляді, що знаходяться на рахунку IBAN НОМЕР_1 , картка № НОМЕР_2 , відкритого у АТ «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19).

Обгрунтовуючи доводи клопотання, адвокат зазначає, що арешт на вказане майно накладено необґрунтовано, без достатніх на те правових підстав, і наявний арешт є нічим іншим як порушенням права ОСОБА_4 , оскільки кошти, перераховані на її рахунок мають законне походження, а відтак, на думку адвоката, обставини провадження у своїй сукупності обумовлюють необхідність скасування арешту майна.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання та просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонської окружною прокуратурою м. Києва здійснювалось виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги компетентним органам Швейцарської Конфедерації у кримінальній справі стосовно ОСОБА_5 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: багаторазове зловживання довірою (ст. 138 ч. 1 Кримінального кодексу (StGB), шахрайство (ст. 146 ч. 1 Кримінального кодексу (StGB), багаторазове недобросовісне виконання службових обов`язків (ст. 158 ц. 1 ч. 1 Кримінального кодексу (StGB), шахрайське банкрутство і шахрайський арешт майна (ст. 163 ц. 1 Кримінального кодексу (StGB), завдання шкоди кредитору через зменшення майна (ст. 164 ц. 1 Кримінального кодексу (StGB), безгосподарності (ст. 165 ц. 1 Кримінального кодексу (StGB), відсутності бухгалтерського обліку (ст. 166 Кримінального кодексу (StGB), підроблення документів (ст. 251 ц. 1 Кримінального кодексу (StGB), переховування злочинця (ст. 305 ч, 1bis Кримінального кодексу (StGB).

Відповідно до ст. 542 КПК України міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Згідно положень ст. 543 КПК України порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України. За відсутності міжнародного договору України міжнародна правова допомога чи інше співробітництво може бути надано на підставі запиту іншої держави чи запитано на засадах взаємності (ч. 1 ст. 544 цього Кодексу).

На території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені цим Кодексом або міжнародним договором (ст. 561 КПК України).

Якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави (ч. 1 ст. 562 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2021 за №756/10986/21 накладено арешт грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться на рахунку IBAN НОМЕР_1 , картка № НОМЕР_2 , відкритого у АТ «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) з метою вилучення в дохід Держави, шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами та припинення видаткових операцій за вказаним рахунком.

Відповідно до положень ст. 568 КПК України на підставі запиту про міжнародну правову допомогу відповідні органи України проводять передбачені цим Кодексом процесуальні дії, а також інші передбачені спеціальним законом дії з метою виявлення та арешту майна, грошей і цінностей, що відповідають будь-якій із ознак, передбачених ч. 1 ст. 962 КК України, а також майна, яке належить підозрюваним, обвинуваченим або засудженим особам. При накладенні арешту на майно, зазначене в частині першій цієї статті, забезпечуються необхідні заходи з метою його збереження до прийняття судом рішення щодо такого майна, про що повідомляють запитуючій стороні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали місцевого суду, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя керувався вимогами ст. 173, розділу ІХ КПК України, положеннями Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та дійшов висновку про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження необхідний з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, запобігання можливості його відчуження, оскільки наявні обґрунтовані підстави вважати, що дане майно має значення для встановлення обставин кримінальної справи, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та підпадає під ознаки, передбачені пунктами 1-4 ч. 1 ст. 962 КК України.

З огляду на положення частин 2, 3, 4 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, та до якого може бути застосована процедура, передбачена ст. 962 КК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду та при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Враховуючи що арешт майна накладено в межах процедури міжнародного співробітництва на виконання вимог розділу ІХ, статей 170-173 КПК України, положень Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах та Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, підставами, що можуть свідчити про минування потреби подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може бути припинення кримінального переслідування особи у країні запитуючої сторони, яка порушила питання про арешт майна на території України, оскільки в протилежному випадку до такого майна можуть бути застосовані негативні наслідки, передбачені ст. 568 КПК України.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що вони не свідчать про необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому відпала потреба в застосуванні арешту, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається адвокат ОСОБА_3 , що, на її думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, продовжують бути предметом перевірки органу компетентного Швейцарської Конфедерації в межах порушеної проти ОСОБА_5 кримінальної справи.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами встановлено, що втручання у право власності обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та у відповідності до принципу верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час дотримано «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства й вимогами захисту основоположних прав власника майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Що стосується посилання представника власника майна у клопотанні на неправильне застосуванням норм матеріального права та істотного порушення норм процесуального права судом під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, як на підставу для скасування арешту, то слідчий суддя зазначає, що дані обставини можуть бути предметом розгляду лише суду апеляційної інстанції в порядку визначеному Главою 31 Розділу V КПК України, при перегляді судового рішення за апеляційною скаргою сторони кримінального провадження. В той же час підставами скасування арешту майна слідчим суддею, відповідно до ст. 174 КПК України, може бути лише доведення власником майна необґрунтованості накладення арешту, а також, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

До того ж, правомірність накладення арешту на майно та дотримання вимог процесуального законодавства при застосуванні такого заходу забезпечення була предметом судового контролю суду апеляційної інстанції, та за результатами пригляду апеляційної скарги представника власника майна ухвалою Київського апеляційного суду від 06.07.2022 ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2021 залишено без змін, чим спростовуються доводи власника майна про необгрунтованість накладеного арешту.

Таким чином, за наслідками судового розгляду слідчий суддя вважає, що представником власника майна, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено того, що на даний час відпала потреба в продовженні дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо обмеження права власності, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Керуючись статтями 170-175, 309, 532, розділом ІХ КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2021 №756/10986/21 в рамках виконання запиту компетентних органів Швейцарської конфедерації про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі стосовно ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1