УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2022 Справа №607/21627/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0002811, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:
Прокурор ОСОБА_8 подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено наступне: «Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 жовтня 2014 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , зайшов до однієї із кімнат вказаного будинку, яку винаймала ОСОБА_10 , де у нього розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_11 в ході якого у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підійшов до відчиненого вікна, на підвіконнику якого сиділа ОСОБА_11 , та умисно обома руками штовхнув ОСОБА_11 в плечі. Внаслідок поштовху ОСОБА_12 , ОСОБА_11 впала із підвіконника першого поверху вказаного будинку з висоти близько 2,5 метрів, при цьому приземлившись на ґрунтове покриття подвір`я лівою ногою. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спричинено закритий багато уламковий перелом п`яткової кістки з крововиливом у м`які тканини стопи, який за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки у клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш ніж 21 день) розладом здоров`я.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Тернополя, зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середнью освітою, не працюючии, не одружений, раніше не судимий. Обвинувачення відносно ОСОБА_12 є обґрунтованим, та повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: допит потерпілої ОСОБА_11 жительки АДРЕСА_3 ; допит свідка ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя с В. Ходачків Козівского р-ну Тернопільської обл.; допит свідка ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_4 .; допит свідка ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя АДРЕСА_5 .; допит неповнолітнього свідка ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_5 жительки АДРЕСА_6 .; допит свідка ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 жителя АДРЕСА_7 ; слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_11 на якому відтворено обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи ризики, що визначені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, як такі, що дають підставу обрати до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, потрібно виходити з наступного.

До обвинуваченого ОСОБА_12 в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0002811 від 27.10.2014 року ухвалою судді неодноразово застосовувався привід, оскільки останній не з`являється в судові засідання без поважних причин та про причини не явки суду не повідомляє.

Так, ОСОБА_9 вчинив умисний злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, протягом тривалого часу ухиляється від явки у судове засідання, про їх причини суд не повідомляє, тим самим перешкоджає здійсненню судового розгляду, і підтверджує ризик того, що і надалі буде переховуватися від суду, що приведе до затягування судового розгляду кримінального провадження, та порушить право учасників кримінального провадження, зокрема потерпілого, на вирішення справи в розумні строки, що передбачено ч.1 ст.21 КПК України.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, є особою, яка злісно такими своїми діями висловлює неповагу до суду та правоохоронних органів, а тому існує імовірність, що він, як особа із стійкою протиправною поведінкою продовжуватиме свою злочинну діяльність, і надалі вчинятиме інші злочини.

З огляду на зазначене, для забезпечення дієвості кримінального провадження, відносно ОСОБА_12 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.»

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 стосовно задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу заперечив.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила стосовно задоволення клопотання прокурора, пояснивши, що стороною обвинувачення не обґрунтовано наявність ризиків, зазначених у клопотанні. У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, просить обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання сторін та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
На думку суду стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також вбачається із реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Суд враховує, що до обвинуваченого ОСОБА_12 в ході розгляду даного кримінального провадження неодноразово застосовувався привід, оскільки останній не з`являвся в судові засідання без поважних причин та про причини не явки суду не повідомляв.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, протягом тривалого часу ухиляється від явки у судове засідання, про їх причини суд не повідомляє, тим самим перешкоджає здійсненню судового розгляду, і підтверджує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, що приведе до затягування судового розгляду кримінального провадження, та порушить право учасників кримінального провадження, зокрема потерпілої, на вирішення справи в розумні строки.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, є особою, яка злісно такими своїми діями висловлює неповагу до суду та правоохоронних органів, а тому існує імовірність, що він, як особа із стійкою протиправною поведінкою продовжуватиме свою злочинну діяльність, і надалі вчинятиме інші злочини.

Отже, вказані обставини свідчать, що доведеним є існування обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисне, середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім цього доведене існування ризиків визначених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які є підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу з метою їх уникнення.

Зі змісту ст.176 КПК України слідує, що з метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення законодавиць визначає перелік запобіжних заходів від м`якшого до тяжчого, котрі можуть бути застосовані, зокрема:

1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків не достатньо для утримання особи під вартою, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Згідно з пунктом 1 статті 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.
При обранні запобіжного заходу суд враховує тяжкість інкримінованого правопорушення, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки особи та інші характеризуючи дані.

Проаналізувавши наведене у сукупності приходжу до переконання, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків, тому клопотання доцільно задовольнити частково, обравши ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час із покладенням відповідних обов`язків, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків. Зокрема, прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за викликом; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання або роботи, утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, здати на зберігання в Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області паспорт для виїзду за кордон та інші наявні документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк 60 днів до 22 січня 2023 року.

Тому, з огляду на вище наведене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підлягає до часткового задоволення.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, яке проводити у відкритому судовому засіданні.

Учасники заперечень не заявили.

В обвинувальному акті вказано відомості, згідно переліку передбаченого ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. Отже, на підставі цього обвинувального акту необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, оскільки підстав для його розгляду у закритому судовому засіданні не встановлено.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.314, 331 КПК України, суд,-

постановив:
На підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 02 грудня 2022 року в 08 год. 45 хв. у відкритому судовому засіданні та викликати учасників.

Роз`яснити прокурору ОСОБА_3 обов`язок забезпечити присутність свідків сторони обвинувачення під час судового розгляду, в порядку передбаченому статтями 23, 327 КПК України.

Клопотання сторони обвинувачення задовільнити частково, ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою проживання АДРЕСА_1 , у період доби з 20 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку, на строк 60 днів до 22 січня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за викликом;

-повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання або роботи,

-утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування,

-здати на зберігання в Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області паспорт для виїзду за кордон та інші наявні документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк 60 днів до 22 січня 2023 року.

Ухвалу для виконання надати органу поліції за місцем проживання, якому негайно ОСОБА_4 поставити на облік, про що повідомити Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору

Строк дії ухвали закінчується 22 січня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити сторонам.

Головуючий суддяОСОБА_1