КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 22 вересня 2022 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 відмовила у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР).

Своє рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 214 КПК України та Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, обґрунтувала тим, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Натомість, як прямо зазначено в оскаржуваній ухвалі, у заяві № 7 про вчинення кримінального правопорушення від 06 травня 2022 року, з якою ОСОБА_5 звернувся до Білоцерківської окружної прокуратури, відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину, а викладені дані, які стосуються діяльності судді, секретаря судових засідань, прокурорів та начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», можуть бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку, визначеному процесуальним законодавством, однак не можуть слугувати безумовною підставою для внесення даних до ЄРДР.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 22 вересня 2022 року та постановити нову про задоволення його скарги.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_5 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року, в якому, посилаючись на положення ст.ст. 7, 24, 399 КПК України, просить поновити строк для апеляційного оскарження вказаної ухвали, мотивуючи це тим, що він не був присутнім під час розгляду справи, через що не міг вчасно подати апеляційну скаргу, оскільки копія оскаржуваної ухвали надійшла на його електронну адресу лише 14.10.2022 року.
В обґрунтування самої апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що оскаржувана ухвала є очевидно незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Зокрема, як вважає апелянт, слідчим суддею були порушені вимоги ст.ст. 25, 214 КПК України, з урахуванням яких, на стадії розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не має законних повноважень перевіряти відомості про кримінальне правопорушення на відповідність диспозиції конкретної статті Особливої частини КК України, оскільки є очевидним, що, за змістом зазначених норм процесуального права, обставини вчинення кримінального правопорушення повинні перевірятися шляхом проведення досудового розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, посилаючись на судову практику Київського апеляційного суду у справах даної категорії, апелянт зазначає, що законом не передбачено можливості оцінки, на етапі внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, обґрунтованості викладених у заяві обставин, підтвердження викладених у заяві фактів, вимагання доказів на підтвердження викладених у заяві обставин тощо.

Більш того, як зазначає ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі, його заява про вчинене кримінальне правопорушення окрім обставин, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, містить усі складові, які утворюють склад злочину (кримінального правопорушення), що дає підстави стверджувати про те, що зазначена вище заява, подання якої передбачає необхідність вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 214 КПК України у строк, передбачений цією нормою закону, тобто внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР протягом 24 годин після подачі цієї заяви.

Невнесення таких відомостей до ЄРДР указує на допущену прокурором бездіяльність, яка може бути оскаржена в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відтак, слідчий суддя, як вважає апелянт, зобовязаний застосувати зазначену вище норму процесуального права ухвалити судове рішення про зобовязання службової особи правоохоронного органу внести відомості до ЄРДР за заявою заявника, однак слідчий суддя вирішила цього не робити у свавільний спосіб.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, ОСОБА_5 в судове засідання не прибув та не повідомив суд про поважні причини його неявку, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що його неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та обговоривши доводи його апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

По-перше, враховуючи обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає необхідним його задовольнити та поновити ОСОБА_5 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у справі № 357/3465/22, оскільки цей строк було пропущено з поважних причин.

По-друге, що стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні дійсно може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка, як прямо передбачено законом, полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, це не означає, що за результатами розгляду такої скарги слідчий суддя зобов`язаний ухвалити лише єдине рішення, а саме зобов`язати слідчого або прокурора вчинити певну дію, оскільки, згідно положень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду такої скарги може бути не тільки про зобов`язання вчинити певну дію, зокрема внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а й про відмову у задоволенні такої скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України дійсно встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

До ЄРДР, як це передбачено ч. 5 ст. 214 КПК України, крім інших, вносяться зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, на підставі аналізу наведених вище норм кримінального процесуального закону, не всі заяви про вчинене кримінальне правопорушення підлягають обовязковому внесенню до ЄРДР, а лише ті із них, які містять достатньо даних про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами Особливої частини КК України.
Крім того, враховуючи зміст заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 06.05.2022 року, а саме посилання на обставини, повязані зі зловживанням службовим становищем, службовим підробленням, фальшуванням матеріалів справи, завідомо незаконним позбавленням волі та порушенням права на захист під час вирішення Шевченківським районним судом м. Києва питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному ОСОБА_7 та винесення відповідної ухвали від 17 березня 2022 року, колегія суддів, не вдаючись до оцінки обґрунтованості цієї заяви, на недопустимість якої цілком правомірно зазначає у своїй скарзі апелянт, звертає увагу на те, що як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15 квітня 2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що дії судді та прокурорів під час вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в рамках конкретного кримінального провадження, повинні перевірятися у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб, зокрема в апеляційному порядку відповідно до вимог, передбачених 422-1 КПК України, а не шляхом проведення досудового розслідування після внесення відповідних відомостей до ЄРДР, як безпідставно вважає апелянт, оскільки подання ним відповідної заяви, яка повинна розглядатись згідно вимог ст. 214 цього Кодексу, може свідчити про безпідставне втручання у здійснення правосуддя та посягання на процесуальну незалежність суду, оскільки у даному випадку саме суд наділений повноваженнями щодо вирішення питань про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами, наведеними в апеляційній скарзі про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах, які були встановлені під час розгляду вказаної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , прийняти рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 404, 405, 407, 418 і 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_5 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у справі № 357/3465/22.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 357/3465/22

Номер провадження : 11-сс/824/4166/2022

Слідчий суддя у 1-й інстанції ОСОБА_6

Суддя -доповідач ОСОБА_1