КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000032 прокурора третього відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року задоволено частково скаргу ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 19.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000032 та скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 19.05.2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032. В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 19.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000032

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Слідчим суддею при прийнятті рішення проігноровано доводи сторони обвинувачення щодо відповідності змісту письмового повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України, а також достатність доказів, здобутих під час досудового розслідування, які підтверджують, що саме особа, якій повідомлено про підозру, вчинила кримінальне правопорушення, про яке йдеться у письмовому повідомленні про підозру.

Також, стороною обвинувачення при повідомленні про підозру дотримано вимог ст.ст. 111, 135, 136, 276-279 КПК України та виконано обов`язок невідкладного повідомлення підозрюваному про його права, передбачені у ст. 42 КПК України.
Зокрема, після неявки ОСОБА_7 на неодноразові виклики до прокуратури для вручення йому письмового повідомлення про підозру, не встановлення за дорученням прокурора оперативним підрозділом місця його знаходження, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 направлено на його адресу поштовим зв`язком.
Також вказує на те, що не можуть бути визнані підставою для скасування повідомлення про підозру посилання скаржника на відсутність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.
Оцінка наявності чи відсутності у діях підозрюваного складу злочину, правильності кваліфікації дій підозрюваної особи свідчитиме про вихід за межі своїх повноважень слідчим суддею, які обмежуються здійсненням судового контролю у визначених КПК України випадках та незаконного надання оцінки обставинам, які мають досліджуватися судом в ході судового провадження.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що зі змісту положень п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 132, ст. 303 КПК випливає, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Наказом Директора Державного бюро розслідувань від 04.03.2022 № 121ДСК визначено місцем здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань на період дії воєнного стану в Україні - Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові.

З урахуванням викладеного, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022.

Зазначені доводи повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні, постановленому з аналогічних питань, у справі № 463/4904/22 від 18.07.2022.

За таких обставин, слідчим суддею при прийнятті рішення допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення та не прийнято до уваги докази сторони обвинувачення, які могли істотно вплинути на його висновки, чим допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що 19.08.2022 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру від 19.05.2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000032.

В обґрунтування доводів та вимог даної скарги скаржник послався на те, що ОСОБА_7 не вручено повідомлення про підозру та не роз`яснено права підозрюваної особи у кримінальному провадженні, а від так останній не здобув статусу підозрюваного.

Крім того, вказав, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння та вважав підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу та події злочину.

Наведені обставини та порушення допущені органом досудового розслідування, у своїй сукупності, тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7

22.08.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказану скаргу сторони захисту задоволено частково та скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 19.05.2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032. В решті вимог скарги, а саме щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовлено, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізму реалізації таких дій.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення про підозру, а також, що найшли своє підтвердження доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри, при цьому врахував, що останньому не застосовувався запобіжний захід та не перевірявся статус підозрюваної особи. З урахуванням зазначеного слідчий суддя прийшов до висновку, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Такі висновки слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасними та не може з ними погодитися, виходячи з наступного.

Так, за нормами ст.370 КПК Українивстановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Тільки таке рішення, що відповідає всім вимогам закону, здатне забезпечити досягнення завдань правосуддя та захистити права і законні інтереси усіх учасників процесу.
Перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів встановила, що при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України від 19.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000032, слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, яка є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного із передбачених КПК України запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Порядок вручення письмового повідомлення про підозру передбачається положеннями ст. 278 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 279 КПК України увипадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального закону колегія суддів вважає, що тільки порушення вимог наведених КПК України, а саме порушення випадків, змісту та порядку повідомлення особі про підозру може бути предметом для оскарження повідомлення про підозру.

Слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри, а саме стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, в тому числі зазначення часу і місця його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру, але не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо належності та допустимості зібраних у справі доказів, наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Задовольняючи частково скаргу на повідомлення про підозру слідчий суддя погодився з доводами скаржника, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення про підозру.
Однак до матеріалів справи на підтвердження даної обставини стороною захисту не долучено доказів. При цьому під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення надано перелік документів, на спростування даної обставини, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а саме доручення прокурором в порядку ст. 36 КПК України для встановлення місця перебування (проживання) та вручення повісток про виклик та листи щодо неможливості їх виконання.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Замість перевірки дотримання вимог ст.ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру ОСОБА_7 , слідчий суддя вдався до оцінки належності та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів, зокрема листів, які містили в собі перелік осіб, які подавалися із Волинської ОВА на Адміністрацію Державної прикордонної служби України із проханням розглянути можливість перетину кордону України, з метою доставки гуманітарних вантажів.
Оцінивши вищенаведені докази з точки зору їх належності та допустимості, слідчий суддя дійшов висновку про їх недостатність для доведення наявності в діях ОСОБА_7 , складу злочинів та його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим слідчий суддя вирішив питання, які не є предметом розгляду під час досудового розслідування.
Вдавшись до передчасного вирішення питань не доведеності винуватості особи, оцінки належності та допустимості доказів, слідчий суддя не перевірив ті обставини, які повинен був дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК, зокрема щодо відповідності повідомленої підозри за формою та змістом вимогам ст. 277 КПК, наявності у ній обсягу всіх необхідних відомостей та дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 278 КПК під час складення та вручення повідомлення про підозру.
З урахуванням наведеного, у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру, слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги на підозру.
Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді, - скасуванню з постановленням нової ухвали.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора третього відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України від 19.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000032, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №757/21398/22
провадження № 11-сс/824/3444/2022
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8 .
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1