Справа № 738/368/23
№ провадження 1-в/738/34/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_3 ,
учасників судового розгляду: прокурораОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_2 ,

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

09 березня 2023 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Виклад позиції учасників судового провадження.

Засуджений, захисник у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що поведінка засудженого та ставлення до праці не є сумлінними під час усього строку відбуття покарання.

Представники установи виконання покарання, спостережної комісії у судове засідання не з`явився, що відповідно до положень частини 5 статті 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_2 засуджений згідно з вироком Трусовського районного суду міста Астрахань Російської Федерації від 23 червня 2016 року за вчинення злочинів, передбачених пунктами «а, б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1, частиною третьою статті 69 КК Російської Федерації до 11 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму; строк відбування покарання постановлено обраховувати з 23 червня 2016 року; в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано час його тримання під вартою в період з 15 вересня 2015 року до 22 червня 2016 року включно; запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Згідно з ухвалою апеляційної інстанції Астраханського обласного суду Російської Федерації від 27 жовтня 2016 року вирок Трусовського районного суду міста Астрахань від 23 червня 2016 року змінений в частині вирішення долі речових доказів.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігів від 19 березня 2018 року вирок Трусовського районного суду міста Астрахань від 23 червня 2016 року приведено у відповідність з законодавством України: вважати ОСОБА_2 засудженим за частиною другою статті 307, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 307, статтею 70 КК України до 11 років позбавлення волі без конфіскації майна; початок строку покарання рахувати з 15 вересня 2015 року; відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 15 вересня 2015 року до 22 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, ухвала Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2021 року залишена без змін.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 15 вересня 2015 року.

Станом на 28 березня 2023 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 4 місяці 5 днів.

У характеристиці, затвердженій начальником ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» 02 березня 2023 року вказано, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 16 вересня 2015 року. За час перебування в Астраханському СІЗО та ВК № 6 міста Астрахань РФ режим тримання порушував, притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримав два стягнення, які на даний час погашені, залучався до суспільно-корисної праці, отримав шість заохочень. У ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» перебував з 23 січня 2020 року до 28 лютого 2020 року, характеризувався посередньо, дотримувався встановленого порядку тримання, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувались. За час перебування в ДУ «Менська ВК (№91)» з 28 лютого 2020 року до 16 квітня 2021 року характеризувався посередньо, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались. З 28 травня 2021 року до 23 червня 2021 року перебував у ДУ «Львівська виправна колонія (№ 19)», характеризувався посередньо, встановленого прядку відбування покарання не порушував, до суспільно корисної праці не залучався, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 23 червня 2021 року до теперішнього часу відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)». 26 лютого 2022 року незаконно покинув територію установи, 03 березня 2022 року був повернутий до установи для подальшого відбування покарання, характеризується посередньо, розпорядок дня установи не виконував, не дотримується вимог встановленого порядку відбування покарання, за що мав два стягнення, які на даний час погашені в установленому законом порядку. З 10 жовтня 2022 року по теперішній час залучений до суспільно корисної праці на швейній дільниці підприємства, до покладених обов`язків відноситься посередньо, поставлені завдання виконує під контролем, заходи заохочення не застосовувались.

У Довідці про стягнення та заохочення засудженого зазначено, що у ОСОБА_2 наявні: сім заохочень, чотири стягнення.

Згідно із Витягом з рішення комісії при МВК-91 з питань застосування пільг до засуджених (статті 100, 101 КВКУ, статті 81 КК України, статті 82 КК України), протокол № 21 від 15 листопада 2022 року, ОСОБА_2 не довів своє виправлення та не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 81 КК України.

Згідно з постановою № 14, протокол № 5 від 15 березня 2023 року, Спостережна комісія Менської міської ради постановила рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно із Довідками ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 91)» № 110/ЗС-23 від 31 січня 2023 року та № 122/ЗС-23 від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_2 був залучений до суспільно корисної праці на швейну дільницю підприємства. ОСОБА_2 на даний час до роботи ставиться посередньо. До квітня 2021 року до роботи відносився добре, відвідував швейну дільницю регулярно, поставлені завдання виконував сумлінно та старанно. Потім ставлення засудженого до праці змінилося, відвідує робоче місце не регулярно, об`єм наданих послуг підприємству значно знизився.

У Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА» зазначено, що за підсумком (загальним балом 72,7), отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення). При цьому, за критерієм оцінки виправлення засудженого «Ставлення до режиму відбування покарань», ОСОБА_2 отримав 0 балів, оскільки за період відбування покарання щодо засудженого до трьох разів застосовувались стягнення, які зняті або погашені в установленому законом порядку; за критерієм «Ставлення до праці», отримав 1 бал, оскільки засуджений стверджує, що бажає працювати, але до роботи відноситься не відповідально. Також ОСОБА_2 у розділі V «Характеристика під час відбування покарання» є таким, що отримав 0 балів за оцінкою критерія «Дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи», «Дотримання розпорядку дня установи», «Активна участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу», «Сумлінно дотримується трудової дисципліни».

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Засуджений на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Менського районного суду Чернігівської області.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» орієнтовано суди на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Суд встановив, що ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, з характеристики засудженого, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 стає на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Так, суд встановив, що під час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, з 2017 року до 2020 року отримав сім заохочень, але з 2018 року до 2022 року отримав чотири стягнення, тобто після отримання заохочення, допускав порушення режиму відбуття покарання, за що був підданий стягненням, які станом на час розгляду клопотання, є погашеними. Під час залучення до суспільно корисної праці на швейній дільниці були випадки байдужого ставлення до роботи та нерегулярного відвідування робочого місця.

Стан здоров`я засудженого, на яке акцентував увагу засуджений та його бажання працювати після звільнення з місця позбавлення волі, не являються підставами для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що поведінка засудженого не свідчить про те, що він твердо став на шлях виправлення, оскільки засуджений за ввесь час відбування ним покарання не проявляв сумлінної, бездоганної поведінки та ставлення до праці.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що застосування відносно засудженого ОСОБА_2 статті 81 КК України є передчасним, тому клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 81 КК України, статями 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1