Справа № 541/633/22
Провадження № 1-кп/541/27/2023
У Х В А Л А

03 квітня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, старшого лейтенанта, начальника групи цивільно-військового співробітництва, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та ініційованого клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 перед судом командира групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 про бажання взяти особу на поруки .

в с т а н о в и в:

На розгляді з 26.04.2022 року у Миргородському міськрайонному суді Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

28.03.2023 року прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, у зв`язку з тим, що злочин вчинено із застосуванням насильства, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши як ризики, передбачені ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що на час подачі вище зазначеного клопотання прокурором триває стадія судового розгляду. Відповідно до норм КПК України в розумінні правового поля клопотання про обрання запобіжного заходу на стадії судового провадження розглядається невідкладно керуючись главою 18 КПК України , розгляд справи після вирішення заяви про відвід головуючої судді був призначений розглядом на 03.04.2023 року .

В судове засідання 03.04.2023 року з`явився прокурор ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , його представник адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Зі змісту поданого прокурором клопотання вбачається, що на розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000119 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що 25 лютого 2022 року, ОСОБА_4 у денний час доби, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, у складі групи військовослужбовців, прибули до ділянки місцевості по вул. Гоголя в м. Миргород Полтавської області, поблизу АЗС «Автотранс», що розташована по вул. Гоголя, 176 в м. Миргород Полтавської області, з метою перевірки прилеглої території на наявність диверсійно-розвідувальних груп збройних сил Російської Федерації. У ході перевірки відкритої ділянки місцевості поблизу АЗС «Автотранс», що розташована по вул. Гоголя, 176 в м. Миргород Полтавської області, ОСОБА_4 , помітив групу осіб у військовій формі Збройних Сил України, які перебували на вищезазначеній АЗС «Автотранс».

Діючи одноособово, ОСОБА_4 вирішив перевірити вказану групу військовослужбовців та вирушив у їх бік, у напрямку АЗС «Автотранс». Так, близько 14 години 55 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи- на території АЗС «Автотранс» за адресою: Полтавська обл., м. Миргород, вул. Гоголя, 176, маючи при собі попередньо отриману у військовій частині НОМЕР_1 автоматичну зброю - «АК-74» серійний номер № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, калібру 5,45 мм, споряджений магазином з 30-ма патронами калібру 5,45x39 мм, помітив одягнену у військову форму Збройних Сил України, без знаків розрізнення, окрасу «піксель», ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила військову службу в Збройних Силах України, разом з іншими військовослужбовцями. В той час, ОСОБА_4 , який був одягнений у цивільний одяг, почав демонструвати та наводити на присутніх зброю - «АК-74» серійний номер № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, калібру 5,45 мм, внаслідок чого ОСОБА_9 , з метою здійснення особистої оборони аби врятувати своє життя та здоров`я, почувши вигуки « Біжи », « Тікай », почала швидко бігти в протилежний бік від ОСОБА_4 . У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи намір та бажання на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно спрямував в її бік дуло наявної при ньому автоматичної вогнепальної зброї («АК-74» серійний номер № НОМЕР_2 , 1990 року випуску, калібру 5,45 мм) та здійснив два постріли в бік ОСОБА_9 , заподіявши два вогнепальні поранення, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 було доставлено до відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії КНП «Миргородська ЛІЛ» Миргородської міської ради, яка розташована за адресою: вул. Гоголя, 172, м. Миргород Полтавської області, де остання померла від отриманих тілесних ушкоджень. Згідно висновка судово-медичного експерта № 61 від 15.04.2022 причиною смерті ОСОБА_9 стало вогнепальне поранення правого стегна з ураженням стегеневої артерії, що ускладнилось зовнішньою крововтратою організму. При дослідженні трупа гр. Мовчан виявлені тілесні ушкодження, а саме: рани, що розташовані: у нижньому внутрішньому квадраті правої сідниці; на передній поверхні правого стегна; на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна; на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна; ушкодження стегеневої артерії правого стегна, які могли утворитися від дії вогнепального снаряду, по давності утворення можуть відповідати, вказаній в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості відносяться А) рани що розташовані на лівій сідниці (вхідна); на правому стегні (вихідна), що з`єднуються одним раньовим каналом; ушкодження стегеневої артерії правого стегна оцінюються у своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення. Б) рани, що розташовані: на задньо-внутрішній (вхідна) та передньо -внутрішній поверхі (вихідна) лівого стегна, що з`єднуються одним раньовим каналом оцінюються у своїй сукупності, стосовно живої особи, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, по критерію короткочасного розладу здоров`я.

Правова кваліфікація: ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

За вказаних вище обставин обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000119 від 27.02.2022, в порядку ст.ст. 283, 291 КПК України, спрямовано до суду для розгляду справи по суті. У вчиненні кримінального правопорушення обгрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення (підозри) ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів, а саме:

1. Протоколом огляду місця події від 25.02.2022;

2. Речовими доказами по справі;

3. Допитами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

4. Протоколами слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

5. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_14 .

6. Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Під час проведення судового розгляду у судові засідання, що відбулись 27.03.2023 та 28.03.2023 обвинувачений не з`явився. Обставин, які перешкоджають з`явленню обвинуваченого до суду, на думку сторони обвинувачення, не встановлено. Враховуючи викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виникла необхідність у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання до обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування відносно підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо з причин, що останні не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду. Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Крім цього, прохав відповідно з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України суд - при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які на даний час не зменшились, не зникли та дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час здійснення судового розгляду по кримінальному провадженню.

Також суд зазначає , що до суду 03.04.2023 року надійшла заява від ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіцера групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , про бажання взяти особу на поруки та обвинувачений ОСОБА_4 прохав заслухати його заяву та пояснення .

Суд заслухавши думку сторін про розгляд даного клопотання разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою яке заявлено прокурором , де прокурор та потерпіла сторона вказали, що дана заява не стосується розгляду клопотання заявленого прокурором , а сторона захисту прохала розглянути клопотання про взяття на поруки одночасно - ухвалив на місці розглядати клопотання ініційоване стороною захисту про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 командиром групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 одночасно , оскільки дане клопотання заявлено як застосування також до обвинуваченого запобіжного заходу в розумінні ст. 180 КПК України як особиста порука.

В судовому засіданні заслухано ОСОБА_8 ( особу встановлено відповідно військового квитка Серія НОМЕР_3 ) ) , який зазначив , що він є офіцером групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 , тимчасовим командиром військовослужбовця ОСОБА_4 ,він пояснив, що знаходиться у штабі , а ОСОБА_4 у взводі , але має особисті зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_4 та моральний вплив на нього, завдяки чому зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого , також зазначив , що характеризує ОСОБА_4 позитивно і як людину, і як військовослужбовця , та він ознайомлений з обов`язками та наслідками порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків. На запитання представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 вказав, що на посаді з 14.12.2022 року , на запитання - яким чином він може гарантувати явку до суду обвинуваченого ОСОБА_4 , якщо йому наприклад надійде наказ від головнокомандуючого про передислокацію частини - відповів , що оскільки він військовий , то припускає що наказ може надійти . Оскільки накази не обговорюються та військовий час діє на сьогодні , щодо механізму доставки обвинуваченого до суду за таких можливих обставинах - відповіді не зміг надати, вказав що може про це повідомити . На запитання суду чи відомо йому як тимчасовому командиру групи сил підтримки про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від виконання службових обов`язків повідомив що відомо , а щодо самої хвороби та строків закінчення хвороби військовослужбовця ОСОБА_4 йому не відомо.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав, що враховуючи зазначені вище ризики, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо з причин, що останні не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду. Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні , вказав що є обгрунтовані сумніви у тому , що ОСОБА_4 не з`явився в судові засіданні з 27.03.2023 року по 30.03.2023 року з поважних причин та також сумніви у тому , що був 27.03.2023 року законно відсторонений від службових обов`язків . Щодо клопотання про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 зазначив що відсутні підстави , оскільки особа яка заявила дане клопотання не довела яким чином він зможе виконати обов`язки як поручителя, тому прохав відмовити , а обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 та представника потерпілого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_7 зазначив що вчинено тяжкий злочин , загинула жінка , а обвинувачений , який до речі є військовослужбовцем проходить службу , за ним закріплено іншу зброю , знаходячись на свободі може впливати на свідків які не допитані та на потерпілого , також прохав врахувати що обвинувачений не з`явився в судові засідання з 27.03.2023 року по 30.03.2023 року . Доказів перебування в тяжкому хворобливому стані в розумінні вимог ст. 138 п.1 пп. 5 КПК ) - що є поважною причиною неприбуття на виклик до суду ( тяжка хвороба або перебування у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад )- не надано , тобто є підстави стверджувати , що обвинувачений почав ухилятися від явки до суду . Прохав долучити до матеріалів справи витяг з ЄРДР від 02.04.2023 року , номер кримінального провадження 0000086 за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від начальника 4 відділу 8 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України полковника ОСОБА_16 і заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа підробила довідку про наявність захворювання у начальника групи цивільно- військового співробітництва в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 та звільнення останнього від виконання службових обов`язків .

А так як окрім виклику швидкої допомоги від 28.03.2023 року в якому вказано, що діагноз визначений попередній , доказів підтвердження хвороби «ковіду» немає , документів що проходив лікування у медичному закладі , лікувався та вилікувався - немає , є зазначення що від госпіталізації відмовився , тому враховуючи всі ці факти він вважає, що ОСОБА_4 почав ухилятися від явки до суду , прохав суд взяти до уваги що восени 2022 року до ОСОБА_4 вже було застосовано примусовий привід , оскільки він поїхав у відрядження , а суд не попередив , справа відкладалась розглядом , а також той факт що вони , як потерпіла сторона раніше не клопотали про обрання запобіжного заходу , а на сьогодні виникли такі обставини , тому прохав обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Щодо заяви про особисту поруку , вказав що по перше - однієї особи взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 замало , вони військові , сьогодні у м. Миргороді , завтра десь в іншому місці , а по друге прохав врахувати той факт , що в матеріалах справи є матеріали службового розслідування за фактом застосування вогнепальної зброї лейтенантом ОСОБА_4 25.02.2022 року , відповідно до якого командир в/ч взагалі вказав , що вина ОСОБА_4 не встановлена , зазначив також що ті матеріали службового розслідування «не піддаються взагалі ніякій критиці» , оскільки проведені з порушенням вимог встановленого законом переліку та не відповідають фактичним обставинам справи , тому довіряти військовослужбовцю , тим більше тимчасовому командиру цієї ж військової частини , взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 абсолютно неможливо .

Обвинувачений ОСОБА_4 суду повідомив, що він захворів і звернувся до молодшого сержанта , фельдшера служби Ягубової , вона його оглянула і зв`язалась з лікарем і доповіла, що він захворів , на основі цього по електронній пошті була надіслана сканкопія довідки відповідно до якої він був відсторонений від виконання службових обов`язків з 27.03.2023 року на п`ять днів . 28.03.2023 року він знаходячись вдома викликав швидку допомогу на домашню адресу , оскільки температура піднялась , від госпіталізації відмовився , був поставлений діагноз ГРВІ та ковід під питанням. На запитання прокурора відповів, що місце служби зараз ТРО при РДА , медичного працівника немає , на них покладені обов`язки розгорнути штаб , служба проходить за графіком чергування . На запитання суду повідомив, що більше у медичні заклади не звертався , звільнений був від виконання службових обов`язків на 5 днів, потім повернувся на службу, на прийомі у лікаря не був . На запитання суду чи є підтверджуючі довідки про те, що хворів на ковід чи підтверджуючі лікарняні листи про лікування та закінчення лікування - вказав що просто повернувся на службу. Прохав не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , оскільки ніяких для цього ризиків немає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного клопотання прокурора та вказав , що по перше у прокурора коли він готував дане клопотання про обрання запобіжного заходу не було повноважень , підтвердження цьому навіть клопотання про відкладення розгляду справи 27.03.2023 року , а тому прокурором здійснено несанкціонований доступ до ЄРДР абсолютно ніяких підстав для обрання запобіжного заходу його підзахисному немає, всі обов`язки які зазначені у ст. 42 КПК України ОСОБА_4 виконував , з 27.03.2023 року був відсторонений від виконання службових обов`язків , оскільки захворів , на це є інформація , 28.03.2023 року він викликав швидку допомогу на адресу свого проживання , лікарями швидкої допомоги було встановлено діагноз ГРВІ , ковід 19 , про що в матеріалах справи мається підтверджуючий документ. 31.03.2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду із письмовою заявою про добровільне з`явлення до суду та отримання судової повістки , тобто він ніде не переховувався . Його підзахисний має позитивну характеристику, що також підтверджується тим, що його тимчасовий командир звернувся із заявою про взяття ОСОБА_4 на поруки , має постійне місце служби , міцні соціальні зв`язки, оскільки має дружину та двох дітей , повнолітнього сина та неповнолітню дочку , знаходячись під вартою не зможе виконувати свої службові обов`язки , а щодо примусового приводу який був застосований до ОСОБА_4 восени 2022 року судом, то є письмові підтвердження командира військової частини , що останній знаходився у відрядженні на правових підставах. Прохав врахувати , що захворювання на ковід є тяжкою хворобою відповідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2020 року № 521«Про внесення зміни до Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» коронавірус COVID-19 внесено до списку особливо небезпечних інфекційних хвороб. Стосовно витягу з ЄРДР які надав представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 також зазначив, що Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під підпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбачену статтею 383 Кримінального кодексу України, а із копій заяв про вчинення ніби то кримінального правопорушення і потерпілого і працівника СБУ до правоохоронних органів не вбачаються відомості що вони були попереджені про кримінальну відповідальність, тому ці факти прохав суд не брати до уваги, а у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прохав відмовити , а застосувати більш м`який запобіжний захід , наприклад особисте зобов`язання або взяття під особисту поруку .

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , заслухавши пояснення особи яка подала заяву про бажання взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , вивчивши зміст клопотання , матеріали , які були долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу за згодою всіх учасників справи детально не вивчались , оскільки дані письмові докази вивчені судом при розгляді кримінальної справи - суд зазначає наступне :

- на розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000119 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Водночас, ч. 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 28.03.2023 року подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, у зв`язку з тим, що злочин вчинено із застосуванням насильства, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши як ризики, передбачені ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України щодо обставин , які враховуються при вирішенні питання про обранні запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 25.02.2022; речовими доказами по справі; допитами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_14 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, які були вивчені судом .

В пунктах 1 - 3 частини 1 Статтею 194 передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити не лише обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а й недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з клопотання прокурора , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в аспекті кримінально- правової кваліфікації злочин відноситься до категорії тяжких відповідно до ст. 12 КК України , а санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати як ту обставину, що ОСОБА_15 , розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин та міру покарання може переховуватись від суду. Суд бере до уваги той факт , що судові засідання були призначені та узгоджені сторонами з 27.03.2023 року по 30.03.2023 року , обвинувачений був повідомлений про дати розгляду завчасно та не заперечував у судовому засіданні про те, що йому було відомо про розгляд , це також підтверджується заявою його захисника адвоката ОСОБА_5 ( а.с. 232 т.2) . Захисник надав до суду копію довідки про відсторонення ОСОБА_4 від службових обов`язків видану лікарем ОСОБА_17 від 27.03.2023 року. ( а. с. 233 т. 2) Прокурор в судовому засіданні вказав, що лікар військової частини ОСОБА_17 27.03.2023 року знаходився в Донецькій області та не міг видати таку довідку . З долученого до матеріалів кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 копії витягу з ЄРДР від 02.04.2023 року вбачається, що відомості до ЄРДР за № номером 0000086 внесені за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від начальника 4 відділу 8 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України полковника ОСОБА_16 і заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа підробила довідку про наявність захворювання начальника групи цивільно- військового співробітництва в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 та звільнення останнього від виконання службових обов`язків . ( а.с. 191-193 т. 3) 27.03.2023 року стороною захисту надана копія довідки від цієї дати лікаря ОСОБА_17 з якої вбачається, що ОСОБА_4 старшого лейтенанта в/ч звільнено від службових обов`язків на 5 днів ( т. 2 а.с. 232 - 233 ) , з відповіді на запит адвоката ОСОБА_5 до головного лікаря Станції екстреної медичної допомоги № 4 м. Миргорода КНП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради» - вбачається , що 28.03.2023 року об 08 годині 14 хвилин зареєстровано виклик до гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з мобільного телефона , та було встановлено попередній діагноз «ГРВІ. Ковід ? , карта виїзду швидкої медичної допомоги № 160 від 28.03.2023 року , від госпіталізації відмовився .( а.с. 108-109 т. 3)

Тобто від службових обов`язків ОСОБА_4 відсторонений на 5 днів , а на виклик лікаря швидкої допомоги за його домашньою адресою 28.03.2023 року від госпіталізації відмовився. З пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 03.04.2023 року вбачається, що його відсторонили від службових обов`язків 27.03.2023 року , 28.03.2023 року самопочуття погіршилось і він викликав швидку допомогу на домашню адресу , від госпіталізації відмовився , лікувався вдома, відсторонений був від виконання службових обов`язків на 5 днів з 27.03.2023 року по 31.03.2023 року , після цього приступив просто до виконання службових повноважень . Ніяких медичних документів про тяжкий стан здоров`я чи перебування у медичному закладі у нього немає, проведення тесту на ковід у нього немає навіть з будь яким результатом. Інформації про те, де перебував обвинувачений ОСОБА_4 29.03.2023 року та 30.03.2023 року в той час коли були заплановані судові засідання та узгоджені дати рорзгляду справи зі сторонами , а саме з адвокатами під запис у судовому засіданні та за присутності обвинуваченого та поважності причин неприбуття в судові засідання з 27.03.2023 року по 30.03.2023 року в розумінні ст. 138 КПК України немає.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).Враховуючи всі ці факти суд приходе до висновку , що ризик зазначений прокурором у клопотанні в розумінні пп. 1 п. 1 ст. 177 КПК України про можливість переховуватись від суду та ризик в розумінні п.п. 4.п.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , а саме неявкою до суду - знайшли своє підтвердження.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства та суду.

В (пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії») - зазначено, що ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів . Суд бере до уваги таку позицію Європейського суду , але зазначає, що в даному випадку ризик впливу на свідків підтверджується тим, що на даному етапі не допитані свідки обвинувачення , а саме ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , також не допитані свідки сторони захисту , а саме це ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами справи та йому відоме місце проживання свідків та засоби зв`язку. Отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків, з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання. Вказаний ризик підтверджується тим, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства по відношенню до потерпілої , тому є ймовірним у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, обвинувачений зможе застосувати заходи фізичного або психічного впливу до свідків з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання, що унеможливить об`єктивне дослідження доказів під час судового розгляду. Враховуючи викладене, суд приходе до висновку , що існує ризик здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 тиску на свідків з боку обвинуваченого, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України

Прокурором зазначений ризик п.п.5 п. 1 ст. 177 КПК як вчинення іншого кримінального правопорушення , вказавши , що обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчинити інший тяжкий злочин, а саме самовільно залишити військову частину та переховуватись на непідконтрольній на теперішній час Україні території. Суд по даному припущенню зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем , знаряддям вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України , в якому він обвинувачується є автомат АК - 74 , який був закріплений за ОСОБА_4 , під час судового розгляду з`ясовано , що на даний час за військовослужбовцем ОСОБА_4 закріплено іншу зброю - також автомат АК - 74 ,також достеменно не з`ясовано правомірність видачі довідки лікаря військової частини який перебував за межами м. Миргорода 27.03.2023 року , про відсторонення ОСОБА_4 , про що внесені відомості до ЄРДР , та наразі немає підтверджуючих документів тяжкої хвороби ОСОБА_4 в період його відсторонення , тому суд приходе до переконання , що ці факти є ризиком в розумінні п.п.5 п.1.ст. 177 КПК

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також, у рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини в розумінні ст. 178 КПК України , а саме

-вагомість доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 2 ст.

121 КК України - це протокол огляду місця події від 25.02.2022, речовими доказами по справі, допитами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_14 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності,

-тяжкість покарання , що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні у якому він обвинувачується , а це від 7 до 10 років позбавлення волі ,

-вік та стан здоров`я ОСОБА_4 - який відповідно до матеріалів справи є

здоровим та працездатним, середнього віку , 1980 року народження ,

- міцність соціальних зв`язків , родини та утриманців ,а саме ОСОБА_4 одружений з 2001 року з ОСОБА_23 , має повнолітнього сина ОСОБА_24 2003 року народження та неповнолітню дочку ОСОБА_25 2010 року народження , батьків пенсійного віку ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрованих за адресою АДРЕСА_3 ,

- бере до уваги постійне місце роботи та репутацію , а саме ОСОБА_4 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 з 24.02.2022 року ( витяг з наказу № 24 від 24.02.2022 року) - раніше не судимий , запобіжні заходи застосовувались на досудовому слідстві а саме особисте зобов`язання ( ухвала слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 01.03.2022 року справа № 541/482/22) , та покладені обов`язки на нього сплинули .

Але поряд з цим суд бере до уваги , що обвинувачений ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем , знаряддям вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України , в якому він обвинувачується є автомат АК - 74 , який був закріплений за ОСОБА_4 та на даний час вилучений , під час судового розгляду з`ясовано , що на дійсний час за військовослужбовцем ОСОБА_4 закріплено іншу зброю автомат АК - 74 , та він її використовує , про що він сам повідомив, тому суд вважає , що існує ризик продовження чи повторення протиправної поведінки , зокрема ризик доступу до зброї в розумінні п. 12 п. 1. Ст. 178 КПК України

Поряд з вище зазначеними обставинами суд звертає увагу на те , що в матеріалах справи на а.с. 74 т. 1 мається витяг з ЄРДР від 23.05.2022 року , номер провадження 50000303 який наданий суду представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 , з якого вбачається, що заявник ОСОБА_13 заявив про вчинення кримінального правопорушення за ст. 15 , ч. 2 ст. 115 ч. 2 п.1 КК України , що 25.02.2022 року ОСОБА_4 за наступних обставин за адресою АДРЕСА_4 із автоматичної зброї здійснив постріли в бік ОСОБА_13 та ОСОБА_12 намагаючись вбити останніх , однак не влучив , вчинивши всі дії , необхідні для доведення злочину до кінця , однак останній не було вчинено з причин , що не залежали від його волі.

Згідно листа Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик необхідно враховувати і запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому Указом Президента України продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб і на даний час воєнний стан продовжено, обвинувачений ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем , за яким закріплено зброю , місце дислокації військової частини не є незмінним що також дає підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо. На цій же підставі суд приходе до переконання , що не може задовольнити заяву ОСОБА_8 , який є офіцером групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 , тимчасовим командиром військовослужбовця ОСОБА_4 який прохав взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, беручи до уваги наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, усталена позиція Верховного суду, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вищезазначене підтверджується доказами, які знаходяться у матеріалах справи.

Також суд не бере до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про те, що дане клопотання про обрання запобіжного заходу взагалі неможливо розглядати , оскільки воно підготовлено та подано до суду в той час, коли у прокурора не було повноважень , оскільки клопотання про обрання запобіжного заходу від прокурора надійшло 28.03.2023 року , складене дане клопотання 28.03.2023 року , з матеріалів долучених до клопотання вбачається, що вони були підготовлені 27.03.2023 року , ( т. 3 а.с. 1-53) , а в матеріалах справи ( т.3 а.с. 127) мається копія постанови про визначення ( заміну) групи прокурорів за підписом керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_28 який постановив замінити групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000119 від 27.02.2022 року визначивши старшим групи прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , дата винесення постанови 27.03.2023 рік , до суду надійшла дана копія завіреним цифровим підписом .

У ст.64 Конституції України зазначено , що в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені, зокрема, ст.29 Конституції.

Із аналізу ч.2 ст.29 Конституції вбачається, що винятків стосовно підстав застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Окреслені правові висновки ґрунтуються також й на практиці ЄСПЛ. Зокрема, Страсбурзький суд у свої рішеннях вже неодноразово наголошував на необхідності при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів («Kharchenko v. Ukraine», § 80; «Khayredinov v. Ukraine», пп.29, 31).

При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в судовому засіданні ризиків та вважає необхідним обрати ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Підстав, що перешкоджають обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування та також щодо злочину, який спричинив загибель людини .

Враховуючи зміст ч. 4 ст. 183 КПК України та беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини - суд вважає можливим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 183, 331 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, начальника групи цивільно-військового співробітництва, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з 17 години 00 хвилин 03 квітня 2023 року до 17 години 00 хвилин 02 червня 2023 року.

Строк дії ухвали слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту його затримання, тобто з 03.04.2023 року. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02 .06 .2023 року.

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 у клопотанні перед судом командира групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 про бажання взяти особу на поруки .

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити обвинуваченому та прокурору, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом - безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст виготовлено 07.04.2023 року

СуддяОСОБА_1