Справа № 183/5816/22
№ 1-кп/183/1192/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000557 від 05.09.2022 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городок, Іллінецького р-ну, Вінницької обл., громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, у військовому званні «молодший сержант», перебуваючи в посаді гранатометника 3 парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу вiдповiдних командирів або начальників 01 липня 2022 року самовільно, з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану залишив вiйськову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконання обов`язків військової служби та був незаконно вiдсутнiй вiд вiйськової служби до 09 серпня 2022 року.

На цих підставах органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Наявність щирого каяття підтверджується визнанням обвинуваченим в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні, висловлення жалю з приводу вчиненого.

Наявність активного сприяння розкриттю злочину підтверджується наданими матеріалами досудового розслідування (протоколом допиту потерпілого від 13.09.2022 р.).

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, продовжує нести військову службу

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України необхідно призначити покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої у ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, вважає за можливе, відповідно до ст. 58 КК України, замість позбавлення волі призначити обвинуваченому покарання у виді службового обмеження з відрахуванням із грошового забезпечення в дохід держави у певному розмірі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_4 замість покарання у виді позбавлення волі на строк один рік призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на один рік із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми грошового забезпечення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1