Справа № 296/4695/22
Вирок
Іменем України

03 листопада 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тайки, Ємільчинського району, Житомирської області, громадянина України, вдівця, маючого на утриманні одну н/л дитину, з неповною середньою освітою, працюючого водієм таксі «Болт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2021 року ОСОБА_4 з однієї сторони, а з іншої - Міністерство оборони України, в особі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України уклали контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 роки.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №101 від 05.04.2021 старший солдат ОСОБА_4 , який призначений наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 29.03.2021 № 8-РС на посаду навідника гранатометного відділення взводу бойового забезпечення розвідувальної роти, вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

В подальшому, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №175 від 16.06.2021 старший солдат ОСОБА_4 , який призначений наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 11.08.2021 № 18-РС, призначений на посаду водія гранатометного відділення взводу забезпечення розвідувальної роти, вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 31 січня 2022 року оголошено не було.

Старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. № 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 31.01.2022 року о 08 год. ЗО хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 03 серпня 2022 року, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 54, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення.

Також обвинувачений пояснив, що під час проходження військової служби за контрактом він, ухилився від проходження служби, не з`являвся на службу з особистих мотивів, оскільки померла його дружина, без дозволу командирів.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 89 КК України, не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на даний час працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є: визнання вини, щире розкаяння у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

Відповідно до досудової доповіді, Корольовський РВ філії ДУ «Центр пробації» вважає можливим виправлення та досягнення останнім правослухняної поведінки без застосування покарань, пов`язаних із ізоляцією від суспільства.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на один рік шість місяців.

Зобов`язати засудженого: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1