Справа №589/1662/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/624/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2022 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з середньою базовою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу

- 26.04.2017 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 11.02.2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в яких:

- обвинувачений просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2022 року, скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд з підстав призначення йому надто суворого покарання;

- захисник просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2022 року, змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 найбільш м`яке покарання, визначене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 14.07.2022 року.

До строку покарання ОСОБА_8 зараховано строк затримання та перебування під вартою з 20.04.2021 року по 17.09.2021 рік та з 03.11.2021 року по день набрання вироком суду законної сили.

Продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 1961,40 грн процесуальних витрат.

Арешт майна, в даному кримінальному провадженні, скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений наголошував, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини, які встановив, а тому просив колегію суддів передослідити їх заново. Зауважував, що суд не врахував таких пом`якшуючих обставин як те, що: він добровільно видав викрадені речі, співпрацював зі слідством, чим активно йому сприяв, а також те, що він має стійкі соціальні зв`язки матір та двох малолітніх братів, яким потрібна допомога.

Захисник стверджував, що фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_8 не оскаржує, а вирок суду просив змінити лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Просив врахувати, що вину обвинувачений визнав, щиро розкаявся, претензій потерпіла сторона до обвинуваченого немає, цивільний позов не заявляла і обставин, які б обтяжують покарання не встановлено, а тому, на переконання сторони захисту, існують підстави для пом`якшення ОСОБА_8 покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, у період з 06:00 по 08:00 год. 17.03.2021 року, ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення вирішив вчинити крадіжку майна з торгівельного кіоску № НОМЕР_1 , розташованого на території продовольчого ринку (вул. Свободи, 16, м. Шостка Сумської області).

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом віджиму нижньої частини пластикової обшивки, просунувши руку, тим самим проник до кіоску, звідки таємно від оточуючих викрав: жіночі спортивні штани, чоловічі термокальсони та зимові жіночі рукавиці, що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 1559,66 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційні скарги підтримали, просили призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення скарг обвинуваченого і захисника заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія судді дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного розгляду, учасники судового засідання клопотань про дослідження доказів не заявляли.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого і захисника про суворість призначеного судом покарання, то колегія суддів звертає увагу наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, суд першої інстанції враховував відсутність обставин які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , його особу, який схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочини аналогічного характеру, відбував покарання реально, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові правопорушення. Також, суд врахував відсутність претензій зі сторони потерпілої. Однак, підсумовуючи встановлене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому за вчинене слід призначити в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, однак не в мінімальних розмірах.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Так, санкція ч.3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років.

З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції вказаної частини статті 4 роки позбавлення волі. При цьому, суд навів мотиви свого рішення, які колегія суддів вважає достатніми для обрання саме такої міри покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений і захисник зазначали, що вину обвинувачений визнав, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, викрадене повернув, претензій до нього потерпіла немає, позов не заявляла, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено, а обвинувачений має матір і двох братів, які потребують допомоги.

У відповідь на вказане, колегія суддів увагу апелянтів звертає на те, що перелічене ними не повністю відповідає дійсності, оскільки свою вину обвинувачений визнав не повністю, а частково, від пояснень в суді першої інстанції відмовився, викрадене майно потерпіла отримала від слідчого (а.с. 96 т.1), яке ОСОБА_8 йому видав (а.с. 112 т.1), після звернення особи до поліції із заявою про вчинення злочину (а.с. 87 т.1), відповідно до довідки про склад сім`ї обвинувачений дійсно має матір та молодших братів, однак доказів того, що він працевлаштований та допомагає їм матеріально матеріали справи не містять, тоді як з них видно, що обвинувачений ОСОБА_8 був засуджений за вчинення крадіжок і відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог як захисника так і обвинуваченого відмовити, а вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2022 року, залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2022 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4