Провадження 1-в/193/25/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника Софіївської ВК №45 _ ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), засудженого ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2022 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Представник виправної колонії у судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив, вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року за яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.389, ч. 1 ст.70, ст.71 КК України до 6 років 3 днів позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Початок строку відбування покарання: 18.09.2018, кінець строку 21.09.2024.

Станом на 13 грудня 2022 року засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання. Невідбута частина якого складає: 1 рік 8 місяців 3 дні.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Згідно характеристики засудженого, затвердженої 20.12.2022 начальником Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 25.09.2018. Зокрема, з цього часу він став утримуватися у Криворізькій установі виконання покарань №3, де характеризувався негативно, мав 3 стягнення, які на теперішній час погашені. Заохочень не мав.

З 07.03.2019 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». Протягом вказаного періоду характеризується позитивно. Мав два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та має чотири заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань випадків не тактовної поведінки не допускає. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дотримується встановлених правил санітарії та гігієни. Працездатний. За особистим бажанням, безоплатно працює в їдальні установи. При виконані дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться добросовісно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». заходи виховного характеру відвідує регулярно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. Має заборгованість по виконавчим листом на суму 1170,50 грн. Вину у скоєному злочині визнає повністю.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, зокрема:

1)05.04.2000 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч.2 ст.140, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2)22.08.2002 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

3)25.12.2002 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 70 КК України 3 років 6 місяців позбавлення волі.

4)22.03.2011 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 240 годин громадських робіт.

5)15.06.2012 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

6)07.05.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст.309 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

7)13.03.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 382, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 31.12.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 27 днів.

8)28.03.2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 180 годин громадських робіт.

Таким чином, як видно з попередніх судимостей ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, проте чотири рази звільнявся від призначених покарань з випробуванням та один раз звільнений 31.12.2016 умовно-достроково.

Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і в період іспитового строку, і через певний час після свого умовно-дострокового звільнення, щоразу вчиняв новий злочин, що свідчить про схильність засудженого до протиправної поведінки.

Вивчаючи ж поведінку ОСОБА_5 під час відбуття нинішнього покарання, суд не вбачає сталої позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки засуджений мав 5 (п`ять) стягнень у вигляді доган, які на теперішній час погашені, та чотири заохочення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він беззаперечно довів своє виправлення, тому на час розгляду відповідного клопотання останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відтак, беручи до уваги викладене, а також те, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, якого знаходить схильним до вчинення злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах ізоляції, тому у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 11 січня 2023 року о 08:20 год.

Суддя ОСОБА_1