Справа № 145/1397/22
Провадження №1-кп/145/85/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2023 р. смт.Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000213 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, несудимого,

за ст.389-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що постановою Тиврівського

районного суду Вінницької області від 08.07.2021 року у справі № 145/881/21, яка

набрала законної сили 20.07.2021 року ОСОБА_4 визнано

винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1

ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 (ста

двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

На підставі п. 13.6 Розділу XIII Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 № 474/5 (далі - Порядок), Тиврівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, ОСОБА_4 був поставлений на облік та йому направлено виклик за місцем проживання для явки до уповноваженого органу з питань пробації.

24.01.2022 року ОСОБА_4 з`явився до органу пробації, де його було ознайомлено з порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідністю сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт - до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

ОСОБА_4 , отримавши під особистий підпис направлення від Тиврівського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за № 42/19/179-22 від 24.01.2022 до КП «Комунсервіс» Сутисківської селищної ради, для відбування адміністративного стягнення в період часу з 27.01.2022, не з`являвся без поважних на те причин, а тому КП «Комунсервіс» Сутисківської селищної ради відповідний графік виходу на суспільно корисні роботи не складався.

Тому, за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді

суспільно корисних робіт ОСОБА_4 постановою Тиврівського районного

суду Вінницької області від 18.04.2022 року притягнуто до адміністративної

відповідальності за ст. 183-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у

виді арешту строком на 3 (три) доби, яке відбув у встановленому законом

порядку.

З метою подальшого виконання постанови Тиврівського районного суду

Вінницької області від 08.07.2021 фахівцем II категорії Вінницького районного

відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області

ОСОБА_6 . 17.05.2022 ОСОБА_4 було повторно ознайомлено з

порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно

корисних робіт та повторно було видано на руки направлення на

відпрацювання суспільно корисних робіт до КП «Комунсервіс» Сутисківської

селищної ради, де вказано, що ОСОБА_4 до відпрацювання суспільно

корисних робіт повинен був приступити не пізніше 23.05.2022. Крім того,

ОСОБА_4 було повторно попереджено, що у разі подальшого злісного

ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно

корисних робіт він підлягатиме притягненню до кримінальної відповідальності

за ст. 389-2 КК України.

Однак, в період часу з 23.05.2022 по 25.05.2022 ОСОБА_4 не приступив до відбуття суспільно корисних робіт, що підтверджується листом з КП «Комунсервіс» Сутисківської селищної ради від 25.05.2022 та поясненням ОСОБА_4 від 03.06.2022, який свої дії пояснив тим, що через особисту зайнятість у нього не має часу виконувати постанову суду.

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу ХІ-ХУ Порядку повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення останнього постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.04.2022 до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у неприбутті до місця виконання адміністративного стягнення та невідпрацюванні суспільно корисних робіт, які йому були призначені постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.07.2021, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.389-2 КК України.

31.10.2022 року між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.389-2 КК України, який у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням (визначення тривалості іспитового строку залишили в компетенції суду).

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В даному кримінальному провадженні потерпілих немає.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України.

Захисник ОСОБА_5 просила затвердити надану суду угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ст. 389-2 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а тому його дії вірно кваліфіковано за ст.389-2 КК України, за якою обвинуваченому належить призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.389-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31.10.2022 року покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1