Справа № 305/459/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/119/23 за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.03.2023.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з 22 до 06 год на строк 60 днів, до 01.05.2023 включно, із застосуванням електронних засобів контролю, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке 14.01.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого відділення Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області за першою вимогою; не залишати в період доби з 22 до 06 год місце постійного проживання - АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з можливими свідками даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській областізвернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу, шляхом проведення заборонених операцій в сфері обігу наркотичних засобів і добре їх усвідомлюючи, придбав у невстановленого джерела, місці, часі та обставинах, незаконно зберігав при собі, суху подрібнену речовину рослинного походження - особливо небезпечний наркотичний засіб марихуану (канабіс), обіг якої заборонено. В подальшому 16.02.2023 близько 19 год, на перехресті вул. Кармелюка та Довженка у м. Рахів Закарпатської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, збув (продав) особі ОСОБА_9 , особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонений, масою у перерахунку на суху

-2-

речовину 6,9263 г, за грошові кошти у сумі 1000 грн. Окрім того, 27.02.2023 близько 18 год, на території Рахівської районної лікарні, за адресою вул. Карпатська, 1, м. Рахів Закарпатської області, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, збув (продав) особі ОСОБА_9 речовину рослинного походження зеленого кольору, у висушеному та подрібненому стані, яка зовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою близько 10 г за грошові кошти у сумі 2000 грн.

28.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Частково задовольняючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено, що є достатні підстави вважати, що існують наведені слідчим у клопотанні ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу. Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання, спростовано наведену у клопотанні ту обставину, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, має негативну характеристику. Стороною захисту надано достатні та допустимі докази про те, що підозрюваний має сім`ю, одружений, має на утриманні дружину, яка доглядає за дитиною та малолітню дитину 2022 року народження, наміру покидати місце проживання не має. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, обов`язкові для встановлення під час розгляду клопотання слідчим суддею, а тому слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, тому запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічну пору доби є достатнім для запобігання наявним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 01.03.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор, посилаючись на аналогічні, що і в клопотанні доводи, зокрема, щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний ОСОБА_6 засуджений вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2022 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, окрім того ОСОБА_6 засуджений вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та на підставі ст. 104, 75, 76 КК України звільнений від відбування

-3-

призначеного йому покарання і в рамках даного кримінального провадження в ході судового розгляду ОСОБА_6 перебував у розшуку. Зазначене на переконання прокурора свідчить про те, що ОСОБА_6 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, веде антисоціальний спосіб життя, зневажливо ставиться до закону та норм моралі у суспільстві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.03.2023 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14.01.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.03.2023 ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби на строк до 01.05.2023 включно, із застосуванням електронних засобів контролю.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

-4-

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській областіпідстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка ініціатора клопотання, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити

-5-

дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого відділення Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області за першою вимогою; не залишати в період доби з 22 до 06 год місце постійного проживання - АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з можливими свідками даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 порушив умови запобіжного заходу, визначені оскаржуваною ухвалою від 01.03.2023 та під час перевірки 11.03.2023 був відсутній за місцем проживання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно пояснень від 13.03.2023, наданих в суді апеляційної інстанції прокурором, ОСОБА_6 09.03.2023 проходив медичну комісію у зв`язку зі зверненням до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому (10.03.2023) вибув з м. Рахів до м. Діпро для проходження служби

-6-

в ЗСУ, про ці обставини ним було повідомлено по телефону працівників поліції, а також про обов`язок явки до відділення поліції одразу по прибуттю в м. Рахів.

Будь-яких інших відомостей про те, що ОСОБА_6 за час перебування його під домашнім арештом не з`являвся за викликом до слідчого чи прокурора, був відсутній за місцем проживання під час здійснення контролю за його поведінкою чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню, чи вчиняв дії щодо впливу на свідків, під час апеляційного розгляду прокурором не повідомлялися.

Посилання прокурора на наявність вироків, якими підозрюваний ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.03.2023 щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді