Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/2005/21

Номер провадження: 1-кп/511/39/23

06 лютого 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого, цивільного позивача адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000574 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.07.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Ценцерени Новоаненського району Республіка Молдова, громадянки Молдови, з середньою спеціальною освітою, заміжня, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 21.07.2019 року приблизно о 12.40 годині знаходячись у селі Кучурган Роздільнянського району Одеської області, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, оскільки ніколи його не отримувала і на курсах підготовки водіїв не навчалась, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами без відповідного водійського посвідчення заборонено, ігноруючи вимоги до безпеки інших учасників дорожнього руху, з дозволу свого чоловіка ОСОБА_7 , приступила до керування автомобілем «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 , чим грубо порушила п/п а) п. 2.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), які зобов`язують водія:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

Того ж дня, близько 12.48 години, ОСОБА_8 , керуючи цим технічно справним вантажним фургоном-В, здійснювала рух у населеному пункті по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Павла Каплуна, яка одночасно є автомобільною дорогою міжнародного значення на території України (М-16), сполученням «Одеса-Кучурган», має відповідне обладнання, дорожнього покриття та придорожньої зони, на якій організований двосторонній рух, по одній смузі для руху у протилежних напрямках, означені горизонтальною дорожньою розміткою 1.5. (переривчаста лінія, поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, що мають дві або три смуги), з боку центру села Кучурган у напрямку вулиці Філатова, зі швидкістю близько 50 км/год.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Філатова та встановленого перед ним нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», рухаючись в умовах необмеженої видимості, на прямій, рівній, ділянці горизонтального профілю, ОСОБА_9 вкрай уважною не була, не маючи взагалі практичних навичок і досвіду керування транспортними засобами на дорогах загального користування, усвідомлюючи, що вона не має права керувати джерелом підвищеної небезпеки, не переконалась, що обрана нею швидкість руху забезпечить постійний контроль за траєкторією руху цього автомобіля і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим виявила злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно- небезпечних наслідків легковажно розраховувала на їх відвернення.

Так, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у виїзді з правого узбіччя на проїзну частину вулиці Павла Каплуна в районі будинку № 358, велосипедистки ОСОБА_10 , яка керуючи велосипедом, зі швидкістю близько 10-11 км/год, рухалась попереду, по правому узбіччю, у попутному напрямку, прямолінійно, а при наближенні, вказаного нерегульованого переходу, не переконавшись у власній безпеці, почала маневрувати ліворуч, зміщуючись до середини проїзної частини і виїжджаючи на зустрічну смугу руху, ОСОБА_4 порушила вимоги пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 14.6. а), в) та розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил, якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 14.6. «Обгін заборонено:

а) на перехресті;

в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м ~ поза населеним пунктом»;

Розділ 34 «Дорожня розмітка»

34.1. Горизонтальна розмітка.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей»;

«Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється»,

чим позбавила себе можливості уникнути аварійної ситуації, неправильно оцінила зміну дорожньої обстановки, застосувала невірні прийоми керування транспортним засобом, не маючи можливості достовірно спрогнозувати дії велосипедистки похилого віку, які потребували особливої уваги, та відмовившись від штатного застосування гальмування, як найбільш ефективного заходу уникнення дорожньо-транспортної пригоди, вирішила обігнати ОСОБА_10 , для чого перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., нанесену на дорозі перед пішохідним переходом, перетинати яку заборонено, і виїхала на зустрічну половину проїзної частини.

У свою чергу, водій ОСОБА_10 , через свої вікові фізичні вади зору і слуху, не бачила і не чула, як до неї ззаду наближається автомобіль, що створює реальну загрозу її життю і здоров`ю, продовжила рух з постійною швидкістю, перетинаючи проїзну частину по діагоналі, у напрямку протилежного узбіччя.

Як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_4 , рухаючись по зустрічній смузі, не впевнилась, що її маневр обгону, у забороненому місці, буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, своєчасних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжила, а з моменту фактичного застосування екстреного гальмування, не змогла безпечно зупинити свій транспортний засіб і, рухаючись у загальмованому стані, допустила наїзд на зустрічній смузі руху, в метрі-півтора від нерегульованого пішохідного переходу, передньою правою бічною частиною керованого автомобіля «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 , на велосипедистку ОСОБА_10 , під час якого відбулось закидання тіла потерпілої на передню праву дверку автомобіля, з ударом головою об праву передню стійку цього транспортного засобу та наступним відкиданням і падінням потерпілої на дорожнє покриття.

Після наїзду, до прибуття працівників поліції, водій ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення та введення поліцейських в оману, вступила у злочинну змову зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , який в момент пригоди знаходився на місці переднього пасажира в салоні автомобіля «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 , з яким домовились свідчити, що автомобілем, в момент наїзду на велосипедистку ОСОБА_10 , керував саме ОСОБА_7 .

Далі, не записав дані очевидців, не вживши заходів для збереження слідів правопорушення, не залишившись на місці до прибуття поліцейських, водій ОСОБА_4 , разом з працівниками бригади швидкої медичної допомоги, які доставляли потерпілу ОСОБА_10 до КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», на їх службовому автомобілі залишила місце пригоди та не пройшла у встановленому порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушила вимоги пунктів: 2.5.; 2.10. а), д) Правил, які зобов`язують водія:

п. 2.5. «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16.10 годин у КНП «ООКЛ» ООР, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки, забій мозку, синці голови, крововиливи в м`які тканини голови; закритий перелом правої седаліщної кістки; крововиливи під плевру воріт легень; синці, садна верхніх та нижніх кінцівок, крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок.

Смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою, що супроводжувалось набряком головного мозку.

Отже, водій ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.1. а); 2.3. б); 14.6. а), в) та розділу 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху» України і саме її фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 .

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнала у повному обсязі, щиро розкаялась, суду пояснила, що в той день, а саме у неділю - 21 липня 2019 року, вони з чоловіком ОСОБА_7 виїхали на автомобілі «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 з Кучурганського ринку Роздільнянського району Одеської області, де працюють. Їхали до дому в смт. Лиманське, за кермом був чоловік. Коли вони проїжджали в с.Кучурган по вул.Павла Каплуна, в районі церкви, вона помітила, що чоловіку стало дуже зле, його обличчя почервоніло, він схопився за серце і зупинив машину. Раніше ОСОБА_11 її обучав керуванню машини, тобто керувати автомобілем вона вміла, а тому чоловік попросив її сісти за кермо, відстань до дому залишилась невелика, а тому вона могла з цим справиться. Вона рухалась з невеликою швидкістю 40-50 км. Перед поворотом на вул.Філатова, вона помітила попереду велосипедистку, але вона ніяк не могла припустити що та різко здійснить поворот ліворуч, вона була впевнена, що велосипедистка з`їде з дороги праворуч до магазину. Тому вона від несподіваності вивернула кермо вліво та виїхала на зустрічну полосу, така як намагалась уникнути зіткнення з велосипедисткою, однак, напри великий нажаль, зіткнення відбулось і велосипедистка впала. Вони з чоловіком одразу вийшли з машини та підбігли до неї, вона була при тямі і розмовляла з нею. Вони одразу викликали швидку та зателефонували сину ОСОБА_12 ОСОБА_13 та повідомили, що сталося. Вона поїхала разом з нею до лікарні на машині швидкої допомоги. Пробила там деякий час, а потім поїхала до поліції та дізналася, що вона вчинила ДТП при якій збила жінку-велосипедиста. Потім вони неодноразово зустрічалися з ОСОБА_14 та надавали гроші для лікування. Але нажаль, ОСОБА_15 від отриманої травми голови, померла у лікарні. Вона дуже шкодує, що так сталося.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд задовольнити позов потерпілого ОСОБА_16 , в подальшому через канцелярію суду подав клопотання про проведення судових засідань без участі потерпілого ОСОБА_16 та його представника (т.1, а.к.п. 90, 123,196,259, т.2, а.к.п.1, 27)

Крім визнавальних показів обвинуваченої ОСОБА_4 , її вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Витягом з кримінального провадження №0000574 від 22.07.2019року, з якого вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за правовою кваліфікацією ст.286 ч.1 КК України з наступною фабулою: 21.07.2019 близько о 13.10 год. в с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області по вул.Павла Каплуна, сталася дорожноьо-транспортна пригода. При виїзді СОГ на місці події встановлено, що водій транспортного засобу «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , мешканець АДРЕСА_1 рухаючись по вул.Павла Каплуна неподалік від повороту на вул.Філатова під час об`їзду велосипедиста ОСОБА_10 , 1936 р.н., мешканки АДРЕСА_2 , яка рухалась в попутному напрямку та почала поворот на ліво у звязку із чим водієві т/з «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 не вдалось уникнути зіткнення, внаслідок ДТП ОСОБА_10 доставлена до реанімаційного відділення Роздільнянської ЦРЛ з наступними тілесними ушкодженнями політравма, ЗЧТМ, СГМ, рвана рана ліктьового суглобу, забій м`яких тканин голови (т.1, а.к.п. 124).

Проведення досудового розслідування доручено провести слідчому СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 , що підтверджується відповідним дорученням від 22.07.2019року (т.1, а.к.п.125), відповідними постановами від 22.07.2019року створено груп слідчих та групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000574 від 22.07.2019року, старшим групи слідчих призначено слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , старшим групи прокурорів призначено прокурора Роздільнянської окружної прокуратури - ОСОБА_19 (т.1, а.к.п.126,127)

Протоколом огляду місця ДТП від 21.07.2019 з фототаблицями та схемою ДТП згідно якого було оглянуто місце ДТП по вул.Павла Каплуна, с.Кучурган Роздільнянського району, Одеської області (т.1, а.к.п.128-143).

Протоколом огляду транспортного засобу від 21.07.2019 року, згідно якого, слідчий, у присутності понятих та за участю власника ОСОБА_7 , виконав огляд транспортного засобу автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 , вантажний фургон-В, синього кольору. По закінченні огляду транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасового утримання (т.1, а.к.п.144-148)

Постановою слідчого від 22.07.2019року вилучений транспортний засіб, а саме: автомобіль «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 , - визнаний речовим доказом та залучений до кримінального провадження №0000574 як речовий доказ та до проведення відповідних експертиз зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів. Вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 видане 29.03.2007 повернуто власникам на відповідальне зберігання до вирішення питань по суті кримінального провадження, що підтверджується гарантийною розпискою ОСОБА_7 (т.1, а.к.п. 149-150, 153)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.07.2019 року з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на вилучений в ході огляду місця ДТП автомобіль «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 у вигляді заборони його відчуження та використання (т.1, а.к.п.151-152)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року (в копії), згідно якої експертам Одеського НДІСЕ доручено провести інженерно-транспортну експертизу по кримінальному провадженню №0000579 від 22.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України (т.2, а.с.39-40).

Висновком експерта №19-4309-4312 від 18.09.2019 з якого встановлено, що технічний стан рульового керування, гальмової системи, ходової частини та системи освітлення автомобіля к моменту експертної перевірки відповідав вимогам розділу 31 Правил дорожнього руху. Тобто, указані системи на момент експертного огляду (а при умові незмінного стану автомобіля з моменту ДТП до моменту перевірки і на час пригоди) перебували в технічно працездатному стані, забезпечували водію можливість безпечно керувати автомобілем без несправностей, що раптово йому проявлялися та впливали на стійкість руху. (т.1, а.к.п.154-157)

Листом за вих.49/6022 від 14.08.2019року слідчим ОСОБА_20 витребувано у директора ТОВ «Ліманет» відеофайл на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду зняту на відеокамеру «OCHERET-MOST» за період часу з 11:47:50 по 11:48:45 від 21.07.2019року (т.1, а.к.п.158, 159, 160)

Протоколом огляду місця події від 27.07.2019 (в копії ) з фототаблицями згідно якого було оглянуто місце в КУ «ООКЛ» за адресою м.Одеса, вул.Заболотного, 26/32, де було виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2, а.к.п. 32-34).

Постановою слідчого від 20.08.2019року у кримінальному провадженні №0000574, відомості про яке внесені до ЄРДР 22.07.2019 року, змінено кваліфікацію складу кримінального правопорушення з ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України (т.1, а.к.п. 161)

В подальшому, перший заступник прокурора області ОСОБА_21 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000574 від 22.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст..286 КК України своєю постановою від 12.09.2019 року доручив здійснення досудового розслідування слідчому управлінню ГУНП в Одеській області (т.1, а.к.п. 162) та відповідною постановою призначив групу прокурорів у складі прокурорів відділу прокуратури області, старшим групи прокурорів призначено - ОСОБА_22 (т.1, а.к.п.163)

Висновком експерта №16(440/2019) від 27.01.2020 (в копії), з якого вбачається, що смерть ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді переломів кісток черепу, забою мозку, крововиливів під оболонки мозку. Безпосередньою причиною смерті з`явився набряк головного мозку. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 16:10год. в Одеській обласній клінічній лікарні. Експертиза проведена на підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертиз від 10.01.2020 (т.1, а.к.п. 164-169, 170)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 04.01.2021 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000574 від 22.07.2019 року, - закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (т.1, а.к.п. 172-173), однак в подальшому, а саме 05.02.2021 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_22 своєю постановою скасував постанову старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 04.01.2021 року про закриття кримінального провадження (т.1, а.к.п.174-175)

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 11.02.2021 року, за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні на три місяці, до 22.05.2021 року (т.1 а.к.п..176)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 12.02.2021 року, компакт диск CD-R «DATEX» з серійним номером: «fdC12050017ВО1», на якому зберігається відеофайл із назвою: «OCHERET-Most_main_4750_114845», визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000574 від 22.07.2019 року (т.1, а.к.п.177) Зазначений компакт диск був оглянутий слідчим, про що складено відповідний протокол огляду від 12.02.2021 року (т.1, а.к.п.178-187)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 05.07.2021 року, призначено судову комплексну компютерно-технічну, транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу з дослідження обставин та механізму зіткнення транспортних засобів, проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ (т.1, а.к.п.198-201) та постановою від 09.07.2021 року слідчий надав експертам Одеського НДІСЕ додаткові вихідні дані для проведення цієї експертизи (т.1, а.к.п.202)

З висновку експертів №21-3793/3794/3795 компютерно-технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «HYUNDAI H-200», р/н НОМЕР_1 на велосипедистку, який складено 26.08.2021 року, встановлено, що наданий на дослідження носій інформації типу CD-R «DATEX» дозволяє зчитувати записану на ньому інформацію. На диску виявлено один мультимедійний файл на якому є відеозапис. У момент входу в контакт кут між повздовжніми осями автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 та велосипедиста складав близько 18 градусів, при відліку від лінії осі автомобіля проти годинникової стрілки в плані до лінії повздовжньої осі велосипеда. Взаємне розташування учасників пригоди на проїзній частині в момент входу в контакт ілюструється зображенням 1 та схемою 2 у таблиці до висновку. Швидкість руху велосипедистки при перетинанні проїзної частини до даних відеозапису склала 111 км/г. Швидкість руху автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 до даних слідової інформації та відеозапису складала близько 40 км/г. Дії водія автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 у момент виїзду велосипедистки на проїзну частину з маневруванням ліворуч не вимагав від нього застосування вимог пункту 12.3 ПДР, бо не створював небезпеки руху, тому регламентувалися вимогами пункту 14.6 ПДР, згідно з якими водію був заборонений виїзд на зустрічну смугу проїзної частини поблизу пішохідного переходу та перехрестя з відповідною дорожньою розміткою з ціллю обгону велосипедистки. Водій автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 належним виконанням вимог пункту 14.6 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоди. Належні дії велосипедистки при фактичному маневруванні не створювали небезпеки для руху водію автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 , тому розгляд даних питань, з експертної точки зору, безпредметний. Відсутність у водія автомобіля необхідності в момент виїзду велосипедистки на проїзну частину з маневруванням ліворуч у будь якому гальмуванні, яке передбачено пунктом 12.3 ПДР, та наявність у нього технічної можливості уникнути пригоди відмовою виїзду на зустрічну смугу, означає, що саме дії водія автомобіля, які не відповідали вимогам пункту 14.6 ПДР, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП (т.1, а.к.п.203-212)

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 17.05.2021 року, за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні на шість місяців, до 22.11.2021 року (т.1 а.к.п. 215)

Листом начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 07.07.2021 року з якого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно інформації Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія не отримувала (т.1, а.к.п.216,217)

Протоколом огляду від 08.07.2021 зі схемою та фототаблицями, відповідно до якого старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 , в присутності понятих, за допомогою цифрового фотоапарату та рулетки механічної довжиною 50,0м, провів огляд нерегульованого пішохідного переходу розташованого на проїзній частині вул. Павла Каплуна, навпроти будинку №358 а також в районі перехрестя вул. Філатова в с.Кучурган Роздільнянського району, Одеської області (т.1, а.к.п.218-224).

Протоколом огляду від 08.07.2021 з фототаблицями, відповідно до якого старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 , за участю ОСОБА_24 , за допомогою цифрового фотоапарату та рулетки механічної довжиною 50,0м, провів огляд велосипеду для дорослих, без назви, з «низькою» рамою для зручності при користуванні ним жінками, який знаходився на вул.Філатова в с.Кучурган Роздільнянського району, Одеської області біля будинку №13 і був добровільно виданий володільцем. (т.1, а.к.п.225-230)

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 08.07.2021 року, велосипед без назви, який належить ОСОБА_24 і яким керувала ОСОБА_10 в момент ДТП 21.07.2019 року визнаний речовим доказом і приєднаний до кримінального провадження №0000574 як речовий доказ. Відповідно до зберігальної розписки, велосипед повернуто на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_24 (т.1, а.к.п.231, 232)

Постановою від 26.08.2021 року, відповідно до якої, прокурором відділу Одеської обласної прокуратури були виділені (згідно додатку) в копіях та оригіналах матеріали досудового розслідування з кримінального провадження №0000579 від 22.07.2019 за фактом допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_25 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України (т.1, а.к.п.233-235, 236-237)

Постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_26 від 06.09.2021року внесені зміни до складу групи прокурорів, до якої також включені прокурори Роздільнянської окружної прокуратури (т.1, а.к.п.238-239)

В ході судового слідства, захисником обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про призначення додаткової судової комп`ютерно технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи з дослідженням обставин та механізму зіткнення транспортних засобів (т.1, а.к.п. 260-263)

Ухвалою суду від 31.08.2022 року клопотання захисника було задоволено та призначено по кримінальному провадженню №0000574 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, додаткову судову комп`ютерно технічну, транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу з дослідження обставин та механізму зіткнення транспортних засобів. Проведення експертизи доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України (т.1, а.к.п. 267-268, 269-271)

З висновку експерта №КСЕ-19/114-22/15971 від 18.10.2022року, крім іншого, також встановлено, що з технічної точки зору, в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП знаходяться як дії велосипедистки ОСОБА_10 (а саме невиконання нею вимог п.п. 9.4, 10.4 ч.1, 10.1, 10.6 ПДР), так і дії водія автомобіля «HYUNDAI H-200», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 (а саме невиконання нею вимог п. 12.3 та розділу 34 ПДР (вимог дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 до ПДР)) (т.2, а.к.п. 5-17)

У суду немає підстав для визнання недопустимими всіх вищезазначених доказів, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України, всі наявні докази узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи та є такими, що повністю доводять вину обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину.

Таким чином суд, оцінивши кожний із доказів, наданих стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_4 , у інкримінований період вище зазначеного злочину, а її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки остання дійсно вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілої.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що вона вчинила необережний тяжкий злочин, її особу, а саме те, що вона є осудною особою, оскільки не доведено протилежне, має певне місце проживання, раніше не судима ( т.1, а.к.п. 243), за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, (т.1. а.к.п. 98,99), на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не значиться ( т.1. а.к.п.244,245), а також позицію потерпілого та його представника, які просили суд, обрати обвинуваченій міру покарання не пов`язану з позбавленням волі (т.2, а.к.п.29, 30)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації» в Одеській області, вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та її спосіб життя, історію правопорушень, зроблено висновок про низький ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання правопорушень. (т.1, а.к.п.78-79)

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Окрім цього, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

При вирішенні питання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 посвідчення водія не отримувала, що підтверджується Листом начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області № 31/15-3022 від 07.07.2021 року, суд приходить до переконання, не застосувати до неї додаткового покарання.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченої, яка є особою раніше не судимою, також, суд враховує і позицію представника потерпілого, який не наполягає на суровому покаранні, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченою і щире каяття у вчиненому, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням її від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Також по даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов про відшкодування йому заподіяної злочином моральної шкоди в розмірі 300000грн. ( т.1, а.к.п. 26-27)

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Частиною 1 статті 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_16 у поданій ним заяві від 31.01.2023 року (т.2, а.к.п. 30,31), відмовився від цивільного позову вказавши, що обвинувачена повністю відшкодувала йому заподіяну шкоду, та матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 він не має, суд бере до уваги таку заяву і вважає, що думка потерпілого не суперечить закону, не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, а тому суд вважає за можливе прийняти відмову потерпілого ОСОБА_16 від цивільного позову та з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у кримінальному провадженні в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 до обвинуваченої ОСОБА_4 .

При цьому потерпілому (цивільному позивачу) ОСОБА_16 слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.07.2019 накладено арешт на транспортній засіб марки «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 . ( т.1, а.к.п.151-152)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведені: судово автотехнічна експертиза перевірка технічного стану транспортного засобу № 19-4309/43/10/4311/4312 від 18.09.2019 року, вартістю 3140,00грн. (згідно акту т.2, а.к.п.35), судова комп`ютерно-технічна, транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза обставин наїзду автомобіля на велосипедистку № 21-3793/3794/3795 від 26.08.2021 року: 2402,54 грн., (згідно акту №21-3793 т.2, а.к.п.36) + 2745,76 грн. (згідно акту №21-3794 т.2, а.к.п.38) + 1372,88 грн. (згідно акту №21-3795 т.2, а.к.п.37) загальною вартістю 6521,18грн ., та додаткову судово комп`ютерну-технічну, транспортно- трасологічну та автотехнічну експертизу з дослідженням обставин та механізму зіткнення транспортних засобів № КСЕ-19/114-22/15971 від 18.10.2022 року вартістю 3775,60грн.( т.2, а.к.п.6,).

Загальна сума судових витрат 13436,78 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, ч.4 ст.174, ст.349, 368, 369-371,373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом 2(двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.07.2019 накладено арешт на транспортній засіб марки «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 .

Речові докази по справі:

- транспортний засіб марки «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «HYUNDAI Н-200», номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 видане 29.03.2007 року, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

- компакт -диск СD-R «DATEX» з серійним номером « НОМЕР_3 », на якому зберігається відеофайл із назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », після набрання вироком законної сили, залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

- велосипед без назви, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_27 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 13436,78 грн.

Запобіжний захід до засудженої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Прийняти відмову від цивільного позову потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_16 .

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином - закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Роз`яснити цивільному позивачу - ОСОБА_16 що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1