Справа № 362/1904/23
Провадження № 1-кп/362/476/23
ВИРОК

Іменем України

07.04.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001431 від 24.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянин України, українець, освіта вища, працює слюсарем СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго», одружений, зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання бойових припасів, у невстановлений час, спосіб та місці придбав 361 патрон до нарізної калібру 5,45х39 мм, з яких: 289 боєприпасів споряджені кулями «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям, 7 споряджені кулями «ПП» зразка 1992 року підвищеної пробивної здатності, 65 споряджених трасуючими кулями «Т» зразка 1974 року, що відносяться до боєприпасів. Зазначені боєприпаси ОСОБА_4 перемістив до місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

Цими діями ОСОБА_4 порушив вимоги «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна»; Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами; Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293.

11.03.2023 у період часу з 07:12 год. по 08:05 год., під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , у одній із кімнат виявлено та вилучено вищевказані 361 патрони, які ОСОБА_4 незаконно придбав та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

29.03.202 обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , уклав із прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості, за змістом якої сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк три роки та, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити його від відбуття цього покарання з випробовуванням строком 1 рік, з покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, у тому числі, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні щодо затвердження угоди не заперечували, додатково підтвердили факт розуміння ними наслідків і умов її укладення.

Суд установив, що зазначена угода за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена ОСОБА_4 добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє зміст положень ч. 4 ст. 474 КПК України та усвідомлює наслідки її укладення, передбачені статтею 473 КПК України.

Суд установив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, офіційно працевлаштований, з позитивними характеристиками за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні матір 2 групи інвалідності, раніше не судимий.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та обставини, що його обтяжує (вчинення злочину з використанням умов воєнного стану) суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджене сторонами за угодою про визнання винуватості покарання за ч. 1 ст. 263 КК України виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробовуванням терміном на 1 (один) рік, з покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд дійшов висновку про можливість затвердження цієї угоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

При цьому, беручи до уваги позицію учасників судового провадження, враховуючи введення на території України воєнного стану, суд вважає за доцільне речові докази звернути у дохід держави шляхом їх передачі на потреби Збройних сил України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373-374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0001431 від 24.03.2023, укладену 29.03.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3020 (три тисячі двадцять гривень) гривень 48 копійок.

Речові докази після набрання вироком законної сили - 352 патрони (з яких 6 у демонтованому стані, та 9 гільз калібру 5,45х39 мм), які поміщено до спец пакету, який поміщено до спец пакету № 587132, та здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відповідно до квитанції № 385, - звернути в дохід держави шляхом їх передачі на потреби Збройних сил України у особі ВЧ НОМЕР_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1