ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1635/22 Провадження № 11кп/818/3/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 20 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000083, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, інваліда ІІІ групи, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 2022 року засуджено ОСОБА_7 :

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 6 місяців;

-за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік), з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ННЦ «Інститут судових експертиз ім..засл.проф М.С.Бокаріуса», витрати на проведення експертизи в сумі 5663,10 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три гривні 10 коп) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 в кінці грудня 2020 року, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не вдалося, завідомо знаючи діючий порядок здійснення та отримання посвідчення водія, достовірно знаючи, що він не проходив медичного огляду для отримання вказаного посвідчення в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, не проходячи підготовку відповідно до планів і програм у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, не складаючи іспити зі знання теоретичних та практичних навичок керування транспортним засобом, ігноруючи вимоги «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, знайшов у мережі Internet оголошення про надання послуг на видачу посвідчень водія, після чого звернувся до невстановлених досудовим слідством осіб, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, з метою підроблення посвідчення водія. Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання його наслідків, маючи умисел на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення водія, ОСОБА_7 надав невстановленій особі свої анкетні дані та копії документів, а саме: паспорту, ідентифікаційного коду, медичної довідки на своє ім`я, шляхом пересилання їх фотозображень через додаток «Viber», таким чином виступивши співучасником - пособником у підробленні водійського посвідчення. Приблизно в кінці квітня 2021 року, більш точної дати і часу в ході судового розгляду встановити не вдалося за можливе, ОСОБА_7 , скориставшись послугами служби доставки «Нова пошта», отримав від невстановленої особи підроблене водійське посвідчення НОМЕР_1 , видане 20 квітня 2021 року на ім`я ОСОБА_7 , яке відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 16546/16605 від 12 серпня 2022 року, не відповідає вимогам, що пред`являються до документів даного виду, тобто виконане не на підприємстві, уповноваженому на випуск даних документів, яке в подальшому почав використовувати.

Крім того, 20 липня 2022 року, близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_7 рухався на належному йому мопеді «ALPINA», без реєстраційного номеру, на ділянці автошляху траси Р -78 , на 28 км поблизу автомобільного мосту через ріку Мжа в місті Зміїв Чугуївського району Харківської області, де був зупинений працівниками поліції з підстав, визначених Законом України «Про Національну поліцію», з подальшим встановленням особи водія і транспортного засобу. На вимогу працівника поліції пред`явити спеціальні документи на право керування транспортним засобом, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документа, достовірно знаючи, що водійське посвідчення отримане ним не в установленому законом порядку, надав працівнику поліції завідомо підроблене посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 , яке відповідно до висновку судової технічної експертизи № 16546/16605 від 12.08.2022 року, не відповідає вимогам, що пред`являються до документів даного виду, тобто виконане не на підприємстві, уповноваженому на випуск даних документів. Всі графічні зображення лицьової та зворотної сторони бланку документа, а саме: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , з датою видачі 20.04.2021 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконані термосублімаційним способом друку із застосуванням термосублімаційного принтера.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік), з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В обґрунтування посилається на те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 6 місяців не врахував положення вимог ст.61 КК України, відповідно до яких обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та наполягала на її задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора та просили залишити її без задоволення.

Водночас захисник ОСОБА_6 зазначав, про те, що в суді першій інстанції прокурор просив про призначення обвинуваченому за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України покарання у виді штрафу, за ч.4 ст.358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, а тому на його думку вирішення даного питання можливо шляхом зміни вироку суду першої інстанції без його скасування.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України поміж інших покарань, передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання, не врахував положення ч.2 ст.61 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 6 місяців, тобто поза межами санкції даної статті, не зазначив при цьому мотивів свого рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, а також засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50, 65 КК України, а тому вирок суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст.370 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання слід визнати цілком обґрунтованими.

У зв`язку з викладеним, у відповідності зі ст.ст.414, 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити свій вирок в цій частині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів у відповідності зі ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є проступками, за які передбачено покарання до 2 років обмеження волі, дані про його особу, який не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання, не працює, є інвалідом 3-ї групи, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом апеляційної інстанції встановлено - щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З врахуванням зазначеного, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці; На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік), з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, як наполягає прокурор в апеляційній скарзі, яке буде відповідати вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 1 (один) рік).

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3