УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 504/2039/21

провадження № 51 - 3384ск22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року,

встановила:

За вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Поділ Вишнє-Волоцького району Калінінської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Відповідно до обставин, установлених місцевим судом та детально наведених у вказаному вироку, 21.02.2021 р., приблизно о 23 год., між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , під час перебування за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка. В ході конфлікту у ОСОБА_1 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_2 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_1 , під час перебування у спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою, де на той момент відпочивав ОСОБА_2 умисно, протиправно, з використанням кухонного ножа, який взяв зі столу в приміщенні кухні, завдав один удар в область грудної клітини останнього, чим спричинив проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітки, яке складає сукупність ушкоджень, що є комплексом проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, що були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і за цим критерієм, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_2 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявним у нього проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки у вигляді сукупності наступних ушкоджень: колото-різаної рани передньої стінки грудної клітки, ушкодження м`яких тканин та пристінкової плеври, ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, та настала від гострої крововтрати.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишив без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 червня 2022 року стосовно нього без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_6, подана в інтересах засудженого ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, звертає увагу на те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України, указує на відсутність доказів на підтвердження його умислу.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

При цьому касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на які є посилання в касаційних скаргах захисника та засудженого, оскільки такі обставини, що були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно до вимог ст. 438 КПК України не підлягають перегляду у касаційному порядку.

Під час розгляду касаційних скарг суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, встановлених цим Кодексом, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За фактичних обставин кримінального провадження, встановлених і викладених

у вироку судом першої інстанції, та перевірених апеляційним судом, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів касаційного суду вважає правильним і таким, що підтверджується зібраними доказами, перевіреними в судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими в судовому рішенні судом у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, у результаті судового провадження місцевий суд дійшов висновку

про доведеність винуватості ОСОБА_1 , який завдаючи потерпілому удари, мав умисел на позбавлення життя потерпілого, та кваліфікував його дії за ч. 1

ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство). Такий висновок суд обґрунтував дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, зміст яких детально виклав у вироку.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Зазначена засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, та сформувати повне й об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у ході судового

провадження достовірно встановлено, що дії ОСОБА_1 , який завдав ножове поранення потерпілому ОСОБА_2 були спрямовані на позбавлення життя останнього, про що свідчить знаряддя злочину - ніж; локалізація тілесних ушкоджень - грудна клітка; попередня поведінка обвинуваченого - конфлікт, що стався напередодні, розташування потерпілого в момент нанесення йому поранення (положення потерпілого в момент нанесення удару було розташовано горизонтально, для отримання таких ушкоджень необхідно було прикласти певних зусиль, такі ушкодження могли бути отримані при статистичному положенні потерпілого, тобто найбільш вірогідно, що він не рухався).

Між заподіянням цього тілесного ушкодження та смертю ОСОБА_2 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, ОСОБА_1 під час конфлікту, що виник з потерпілим, самостійно пішов до кімнати, де перебував ОСОБА_2 , взявши ніж, що свідчить про напад обвинуваченого на потерпілого, а не його захист від нападу. Зазначені обставини підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 умислу на вбивство потерпілого.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_1 стосовно того, що потерпілий ОСОБА_2 самостійно напоровся на ніж, суд визнав хибними, оскільки вказана обвинуваченим версія не доводиться належними та допустимими доказами. Тому такі покази, суд сприйняв як обраний обвинуваченим спосіб свого захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене умисне вбивство потерпілого. Також, за відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження версії обвинуваченого, суд урахував неспроможними і доводи сторони захисту на наявність підстав у суду для виправдування ОСОБА_1 .

Суд указав, що під час судового розгляду, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів встановлена сукупність обставин справи, що у пред`явленому обвинуваченні утворює об`єктивну сторону діяння, визначає його суб`єктивну сторону у вигляді прямого умислу.

Одеський апеляційний суд не досліджував повторно доказів з огляду на те, що в суді апеляційної інстанції сторонами не заявлено клопотань та відповідно не наведено підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, для повторного дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження.

Щодо твердження у касаційній скарзі захисника про невідповідність призначеного покарання, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В основу свого рішення апеляційний суд поклав усі дані та обставини справи, враховані судом першої інстанції.

Зважив суд апеляційної інстанції на те, що при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст. 115 КК України судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 08.09.1995 р., задовільно характеризується за місцем проживання, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії особливо тяжких, відсутність обставин які обтяжують покарання.

За таких обставин, на основі засад справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого злочину його наслідків, враховуючи, що життя є найвищою соціальною цінністю, колегія суддів апеляційного суду, пришла до висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції про те, що, призначене судом покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.115 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, слід акцентувати, що доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, були частково наведені і в апеляційній скарзі засудженого. Суд апеляційної інстанції перевірив їх та визнав безпідставними. При цьому апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги захисника, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення та підстави, на яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.

Постановлена у кримінальному провадженні ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам статей 370, 374,

419 КПК України, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, яким він керувався під час її постановлення.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання відповідає особі

ОСОБА_1 , характеру та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не встановила.

З огляду на наведене касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Ураховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкриттікасаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5