Справа 303/6738/22
Провадження №1-кп/303/529/22
Номер рядка стат. звіту 324
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 20.09.2022 р за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Першотравневе Березнівського району Рівненської області, мешканки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2022 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 20.09.2022 р за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.3 ст.362 КК України, відповідає вимогам 291 КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту, відсутні. Крім того, прокурор заперечував проти задоволення клопотання представників потерпілої сторони про повернення обвинувального акту та проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження за п.1 ч. 1 ст.477 КПК України. Свою позицію, мотивував тим, що органом досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні, визнано потерпілою стороною Закарпатську митницю Держмитслужби, оскільки у заяві в.о. керівника І.Безсмертного від 17.05.2022, адресованого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, останній просив вжити заходи в межах чинного законодавства щодо можливих несанкціонованих дій з інформацією, наявною в автоматизованих системах АСМО «Інспектор» та ЄАІС. На підставі вказаного повідомлення внесено відповідні відомості в ЄРДР. Таким чином, права та обов`язки потерпілої сторони виникли з моменту подання такої заяви. Неповнота, необґрунтованість обвинувального акта, відсутність доказової бази щодо вчинення обвинуваченим дій, які містять ознаки злочинів не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту. На підготовчому судовому засіданні суд не вправі надавати оцінку кваліфікації інкримінованого обвинуваченому злочину. Така оцінка може бути здійснена в ході розгляду кримінального провадження по суті. Інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 не є кримінальними провадженнями у формі приватного обвинувачення, оскільки мають обтяжуючі обставини. Неточність визначення потерпілої сторони у особі Закарпатської митниці не може негативно вплинути на розуміння обвинуваченою ОСОБА_3 суті висунутої підозри та обвинувачення. Крім того, всі сторони кримінального провадження присутні в підготовчому судовому засіданні. Підтвердження цьому є констатовані відомості ОСОБА_5 / ОСОБА_7 , які відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, можуть вчиняти дії від імені юридичної особи ДМС України () та діяти виключно в судах України без окремого доручення керівника Закарпатської митниці. Сам факт присутності потерпілої сторони на підготовчому засіданні як то - Закарпатської митниці Державної митної служби України так і самої Державної митної служби України свідчить про дотримання слідчим/прокурором вимог п.3 ч. 2 ст. 291 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні представник Закарпатської митниці ОСОБА_5 підтримав раніше подане до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч. 3 ст.314 КПК України, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 55 КПК України.

На обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акту прокурору зазначено, що 20 вересня 2022 року до Закарпатської митниці (далі - митниця) надійшов лист від старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові (далі - слідчий ДБР), із доданою постановою про визнання Закарпатської митниці потерпілим у кримінальному провадженні № 0000153 за підозрою посадової особи митниці у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України. 22 вересня митницею направлено клопотання слідчому ДБР № 7.7-08-1/10/22/5556 щодо виключення Закарпатської митниці з числа потерпілих у вищевказаному кримінальному провадженню. Зазначене клопотання було мотивоване тим, що винесена слідчим ДБР постанова про визнання потерпілим Закарпатської митниці суперечить вимогам статті 55 КПК України. 04 жовтня 2022 року митниця звернулася з листом до керівника Закарпатської обласної прокуратури, яким повідомлено про відсутність у митниці результатів розгляду слідчим ДБР вказаного клопотання та попросила вжити необхідні заходи в межах компетенції визначеної процесуальним законодавством. Станом на сьогодні інформації про скасування необґрунтованої постанови слідчого ДБР в митницю не надходило. Лист митниці від 17.05.2022 вих. №7.7-08-1/3/22/2465 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, на якому ґрунтується постанова слідчого ДБР про визнання потерпілим від 20.09.2022, за своїм змістом та висновками не є заявою про вчинення щодо Закарпатської митниці кримінального правопорушення. Заява про залучення митниці до провадження як потерпілого ними також не подавалась. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, кримінально-процесуальне законодавство передбачає право слідчого визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. Закарпатська митниця не давала згоду на визнання її потерпілою в цій справі. Внесення можливих несанкціонованих змін до автоматизованих систем АСМО «Інспектор» та ЄАІС, які не належать митниці, не утворює підстав вважати такі дії завданням майнової шкоди Закарпатській митниці. Порядок роботи в автоматизованих системах АСМО «Інспектор» та ЄАІС, визначається Положенням про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України, затвердженим наказом Державної митної служби України від 04.11.2010 № 1341 (далі - Положення). Відповідно до пункту 1.3 Положення Державна митна служба України є власником ЄАІС Держмитслужби та інформації, яка створена Держмитслужбою. Держмитслужба є й розпорядником інформації, яка обробляється в ЄАІС. Згідно з пунктом 3.1 Положення до складу ЄАІС Держмитслужби входять, зокрема, такі елементи: автоматизована інформаційна система «Центр»; АСМО та локальні підсистеми митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, що взаємодіють із АІС «Центр». Відповідно до Положення про Закарпатську митницю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489, митниця утворюється як територіальний орган Держмитслужби без статусу юридичної особи. Закарпатська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ. Повноваження Держмитслужби в частині володіння ЄАІС та інформацією, що в ній створена, Закарпатській митниці не делеговані. Таким чином, Закарпатська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, що у зоні своєї діяльності забезпечує реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України, не може бути потерпілим у кримінальному проваджені № 0000153 від 20.09.2022, відповідно до вимог статті 55 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав раніше подане ним клопотання про закриття кримінального провадження. На обґрунтування клопотання захисник вказав, що злочин передбачений ч. 1 ст. 362 КК України відповідно до п.1 ч. 1 ст.477 КПК України, віднесено до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, що може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. В даному конкретному випадку обвинувачення за ч. 3 ст. 362 КК України є похідним від ч. 1 ст. 362 КК України, оскільки кваліфікуючою ознакою такого зазначено - повторність. Згідно положень ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. На переконання захисника, Закарпатська митниця не висловила своєї однозначної позиції про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, а тому таке слід розцінювати, як відмову потерпілого від підтримання обвинувачення у суді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала позицію захисника адвоката ОСОБА_6 ..

Заслухавши думку прокурора, представників потерпілої сторони, обвинуваченого, захисника, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки сторони захисту, суд приходить до такого висновку.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Обвинувальний акт має містити відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, однією з процесуальних вимог до обвинувального акту є анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Одним з основних завдань кримінального провадження згідно з вимогами чинного КПК України є захист особи, суспільства та держави, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Таким чином права і обов`язки потерпілого можуть вникнути у особи і в разі коли в ході досудового розслідування буде встановлено, що їй завдано шкоди (і до цього моменту вона не зверталась із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення чи із заявою про залучення її до справи як потерпілого) і від неї отримано письмову згоду на визнання її потерпілим.

Участь особи у кримінальному провадженні у якості потерпілого пов`язана з реалізацією наданих йому прав і виконання покладених на нього обов`язків.

Ціль участі потерпілого у кримінальному провадженні пов`язана з необхідністю відновити порушені права або компенсувати завдану злочином шкоду (або одночасно перше і друге).

Пленум Верховного Суду України в постанові від 02.07.2004 № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» звернув увагу судів на те, що послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Суди зобов`язані вживати всіх можливих заходів до забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні (п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 № 13). Потерпілий бере участь у судовому засіданні як сторона обвинувачення і користується рівними з іншими учасниками судочинства правами та свободою в наданні й дослідженні доказів, доведенні їх переконливості перед судом (п.21 вказаної Постанови).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 - головний державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Мукачево» Закарпатської митниці Держмитслужби обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: за ч.1 ст.362 КК України, тобто у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах, вчинені особою, яка має право доступу до неї; за ч.3 ст.362 КК України, тобто у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчиненій повторною. Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не встановлені.

В обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.3 ст.362 КК України, органом досудового розслідування Закарпатську митницю (код ЄДРПОУ ВП:43985560, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20) зазначено потерпілою стороною.

Згідно наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною особою є Державна митна служба України, , а Закарпатська митниця - є відокремленим підрозділом Держмитслужби, тобто не має статусу юридичної особи.

У підготовчому судовому засіданні представники Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, категорично заперечували, що Закарпатська митниця (в особі керівника), зверталася до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення. При цьому стверджували, що Закарпатська митниця (в особі керівника), не подавала клопотання слідчому про залучення до провадження в якості потерпілої сторони Закарпатську митницю та не давала слідчому своєї згоди на таке визнання. На досудовому слідстві вони не були допитані, з правами та обов`язками потерпілих не знайомили.

Злочин передбачений ч.1 ст. 362 КК України, відповідно до п.1 ч. 1 ст.477 КПК України, віднесено до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, що може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. В даному конкретному випадку обвинувачення за ч. 3 ст. 362 КК України є похідним від ч. 1 ст. 362 КК України, оскільки кваліфікуючою ознакою такого зазначено - повторність.

Згідно положень ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Разом з цим, клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою представника потерпілої сторони від обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, не знаходить свого підтвердження, оскільки потерпіла сторона не подавала суду заяву про відмову від обвинувачення та не заявляла про таке в усній формі. Більше того, представники потерпілої сторони категорично заперечують, що Закарпатська митниця є потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме: в порушення положень ч.1 ст.55 КПК України, Закарпатську митницю, як відокремлений підрозділ ДМС України, без статусу юридичної особи, зазначено потерпілою стороною.

Відокремлений підрозділ - це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням, здійснює всі або частину її функцій, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Відокремлений підрозділ не є юридичною особою. Такий підрозділ наділяється майном юридичної особи, що його створила, і діє на підставі затвердженого нею положення.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 362 КК України - є власність на комп`ютерну інформацію, встановлений порядок її зберігання та використання.

У клопотанні в.о. начальника Закарпатської митниці ОСОБА_8 зазначає, що відповідно до пункту 1.3 Положення про Закарпатську митницю, затвердженого наказом ДМС України від 29.10.2020 року № 489, Державна митна служба України - є власником ЄАІС Держмитслужби та інформації, яка створена Держмитслужбою. Держмитслужба є й розпорядником інформації, яка обробляється в ЄАІС. Згідно п.3.1 Положення, до складу ЄАІС Держмитслужби входить, автоматизована інформаційна система «Центр», АСМО та локальні підсистеми митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, що взаємодіють із АІС «Центр».

Таким чином, неправильне визначення органом досудового розслідування, власника комп`ютерної інформації, тобто потерпілої сторони, у даному кримінальному провадженні, унеможливлює для обвинуваченого, якісно та в повній мірі здійснювати свій захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до положень ч.7 ст.55 КПК України, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. Положення цієї статті не поширюється на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Злочин передбачений ч. 1 ст. 362 КК України, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до п.1 ч. 1 ст.477 КПК України, віднесено до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

З врахуванням наведеного вище та процесуальної неможливості усунути вказаний недолік обвинувального акту (заміну потерпілого у приватному обвинуваченні) під час судового провадження, суд дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаної особи.

Наведені вище порушення вимог КПК України, суд вважає істотними та такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Так як судом прийнято рішення про повернення обвинувального акта прокурору, питання, пов`язані із підготовкою до судового розгляду, судом не вирішуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 291, 314, 315, 370-372, 376, ст.477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 20.09.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.3 ст.362 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1