Справа №362/3195/22 Провадження №11-кп/824/2145/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

сторони захисту - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000036, внесеному до ЄРДР 18.01.2022 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.05.2020 р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2020, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

18.01.2022 близько 17:20 год. ОСОБА_7 перебував у м. Києві по вул. Глушкова, поруч з ТЦ «Магелан», де поблизу сміттєвих баків знайшов: згорток та колбу з полімерного матеріалу, всередині з білою порошкоподібною речовиною, та дві пластинки, всередині яких знаходились 14 таблеток з написом «Метадон-3Н», які незаконно придбав шляхом привласнення знайденого. Після цього ОСОБА_7 поклав наркотичний засіб та психотропну речовину до лівої кишені куртки чорного кольору, чим розпочав незаконно їх зберігати для власного вживання без мети збуту, а потім сів до свого автомобіля і направився у напрямку автодороги «Київ-Одеса», чим почав вказаний наркотичний засіб і психотропну речовину незаконного перевозити.

При цьому ОСОБА_7 , маючи умисел на придбання психотропних речовин та наркотичних засобів, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, достовірного знаючи, що це психотропна речовина обіг якої обмежено - амфетамін та наркотичний засіб, посягнув на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і психотропних речовин та охорону здоров`я населення всупереч положенням ст. ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Надалі 18.01.2022 о 17:48 год. поблизу в`їзду в с. Кодаки Обухівського району Київської області по а/д Київ-Одеса працівники поліції зупинили ОСОБА_7 , затримали його у порядку ст. 289-2 КПК України і у ході проведення особистого обшуку в лівій кишені куртки чорного кольору виявили згорток та колбу з полімерного матеріалу з білою порошкоподібною речовиною та 2 пластинки з 14 таблетками з написом «Метадон-3Н», які у присутності понятих були вилучені та поміщені до спецпакету № INZ2027880, який опечатано належним чином.

У наданих на дослідження 14 таблетках білого кольору круглої форми, порошкоподібній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Маса метадону (фенадону) у таблетках складає 0,313 г, маса метадону (фенадону) у порошкоподібній речовині білого кольору становить 0,0016 г. Загальна маса метадону (фенадону) 0,3146 г.

Метадон (фенадон) з зазначеною масою є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,02 г) та не перевищує встановлені великі розміри (від 1,6 г) відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (список № 1 Таблиця ІІ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, таблиці розмірів «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться в незаконному обігу» (Таблиця 1), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000.

У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну становить 1,008 г.

Амфетамін з вищезазначеною масою є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,15 г) і не перевищує встановлені великі розміри (від 1,5 г) відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (список № 2 Таблиця ІІ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, таблиці розмірів «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу» (Таблиця 2), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: 1) вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати; 2) покарання ОСОБА_7 - пом`якшити;3) призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.; 4) вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2020 року, за яким ОСОБА_7 засуджено ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, від відбуття якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки - виконувати самостійно.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, не заперечуючи проти доведеності вини ОСОБА_7 в скоєнні злочину та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, зазначає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого внаслідок його суворості.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував всієї сукупності пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Вважає, що призначене судом покарання, несправедливе внаслідок його суворості, а тому не відповідає принципам гуманності і основам, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану адвокатом апеляційну скаргу та просили її задовольнити; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту за обставин, викладених у вироку, згідно частини 1 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки судовий розгляд проведено без участі сторін в спрощеному порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України, докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій адвокатом не заперечуються.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального проступку, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене судом покарання обвинуваченому, за розміром та видом є явно несправедливим, невиправданим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого, внаслідок його суворості, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України (2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення інкримінованого проступку відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, неофіційно працює, з позитивними характеристиками за місцем проживання і місцем праці, має на утриманні малолітню дитину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважав за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вироку Броварського міськрайонного суду Київської областівід 21.05.2020 із застосуванням ст. 71 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції строк покарання без застосування положення ст.75 КК України, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням адвоката про суворість призначеного покарання вироком суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 , будучи судимим, вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що на думку колегії суддів, свідчить про відсутність бажання у обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Так, відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину викладене у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, де вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував та належним чином оцінив всі обставини, на які посилається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для звільнення від кримінальної відповідальності.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_4