ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 Справа №607/17420/22 Провадження №1-кп/607/370/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000036, дані про яке 26.04.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Тернопіль, українки, громадянки України, без місця реєстрації, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученої, непрацюючої, раніше судимої:

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки (ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 29.01.2020 вказаний вирок суду змінено та призначено обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2021 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замінено на покарання у виді 100 годин громадських робіт);

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2021 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019 ухвалено виконувати самостійно;

ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2022 засуджена ОСОБА_5 звільнена від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Статтею ст.36 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлений порядок виконання покарання у виді громадських робіт. Згідно положень зазначеної статті виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Уповноважений орган з питань пробації веде облік засуджених, роз`яснює порядок і умови відбування покарання, погоджує з органами місцевого самоврядування перелік об`єктів, на яких засуджені відбувають громадські роботи, здійснює контроль за додержанням умов відбування покарання засудженими і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом за місцем відбування засудженим громадських робіт, веде сумарний облік відпрацьованого засудженим часу. Статтею ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено умови відбування покарання у виді громадських робіт. Так, згідно ч.1 даної статті засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Згідно ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння.

27.06.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном на 2 роки. В подальшому, 29.01.2020 ухвалою Тернопільського апеляційного суду вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019 змінено та призначено ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У подальшому, 19.11.2021 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замінено на покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2021 щодо ОСОБА_5 до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області надійшла 10.12.2021 та того ж дня останню поставлено на облік у вказаному органі пробації. 05.01.2022 до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області з`явилась засуджена ОСОБА_5 , де останню ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, а також наголошено, що в разі ухилення від відбування покарання останню може бути притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України. Одночасно, 05.01.2022 засудженій ОСОБА_5 видано направлення до КП «Об`єднання парків культури відпочинку», для відбування призначеного ухвалою строку покарання у виді громадських робіт. Відповідно до виданого направлення засуджена ОСОБА_5 зобов`язана приступити до відпрацювання громадських робіт з 10.01.2022.

Однак, у засудженої ОСОБА_5 після ознайомлення працівником Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, виник умисел, спрямований на ухилення від відбування призначеного їй судом покарання у виді громадських робіт.

Реалізуючи вказаний умисел, засуджена ОСОБА_5 у період часу з 10.01.2022 - по 12.01.2022, маючи реальну можливість виконувати покладені на неї обов`язки, до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку», видане їй 05.01.2022 направлення для відбування покарання у виді громадських робіт не здала, та, таким чином, не виконала встановлений п.3 ч.1 ст.37 КВК України обов`язок працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт.

Надалі, 11.01.2022 для встановлення причин неприбуття засудженою ОСОБА_5 для відпрацювання громадських робіт, Тернопільським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області на адресу проживання останньої направлено виклик до вказаного органу пробації.

До Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області засуджена ОСОБА_5 прибула 12.01.2022, де від неї відібрано пояснення щодо допущеного нею порушення умов відбування призначеного судом покарання та тоді ж останній винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за продовження порушення порядку та умов відбування призначеного їй покарання, із яким ОСОБА_5 ознайомилася та засвідчила власним підписом.

Разом з тим, після винесення застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за продовження порушення порядку та умов відбування призначеного їй покарання, засуджена ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на ухилення від відбування призначеного їй судом покарання у виді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати покладені на неї обов`язки, повторно не здала до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку» видане їй направлення для відбування покарання у виді громадських робіт, чим знову не виконала встановлений п.2 ч.1 ст.37 КВК України обов`язок працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт.

У подальшому, 17.01.2022 Тернопільським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області виявлено зазначений факт повторного порушення засудженою ОСОБА_5 умов відбування призначеного судом покарання та того ж дня на адресу проживання засудженої направлено виклик до вказаного органу пробації.

Надалі, 09.02.2022 до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації в Тернопільській області прибула засуджена ОСОБА_5 , де від останньої відібрано пояснення щодо причин невиходу на визначений об`єкт для відпрацювання громадських робіт, а також повторно винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за продовження порушення порядку та умов відбування призначеного їй покарання, із яким ОСОБА_5 ознайомилася та засвідчила власним підписом.

У подальшому, незважаючи на неодноразово винесені Тернопільським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області засудженій ОСОБА_5 застереження у виді письмових попереджень про притягнення до кримінальної відповідальності за продовження порушення порядку та умов відбування призначеного їй покарання, а саме 20.04.2022, 27.04.2022, 04.05.2022, 22.06.2022 та 18.07.2022, засуджена ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на ухилення від відбування призначеного їй судом покарання у виді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати покладені на неї обов`язки, не здала до КП «Об`єднання парків культури та відпочинку», видане їй направлення для відбування покарання у виді громадських робіт та до відбування вказаного покарання не приступила.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи реальну можливість виконувати покладені на неї як на засуджену обов`язки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, систематично не виконувала покладені на неї обов`язки, передбачені ст.37 КВК України, чим порушувала умови відбування покарання у виді громадських робіт, та, таким чином, ухилялася від відбування покарання у виді громадських робіт в розумінні ч.3 ст.40 КВК України. На даний час засуджена ОСОБА_5 так і не приступила до відбування призначеного їй покарання у виді громадських робіт та не відбула жодної години із визначених до відбування 100 годин громадських робіт.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показала, що дійсно, будучи обізнаною з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередженою про кримінальну відповідальність, ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, не здавши на протязі 2022 року в установу, де мала відбувати покарання - КП «Об`єднання парків культури та відпочинку», видане їй уповноваженою особою органу пробації направлення для відбування покарання у виді громадських робіт та не приступила до відбування вказаного покарання. Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати та врахувати її незадовільний стан здоров`я через захворювання на ВІЛ-інфекцію та гепатит С.

Окрім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини у пред`явленому їй обвинуваченні, її вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , старший інспектор Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, показала, що засуджена ОСОБА_5 з 10.12.2021 перебуває на обліку в ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області. 05.01.2022 засуджену було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та цього ж дня видано направлення до КП «Об`єднання парків культури відпочинку» для відбування призначеного ухвалою строку покарання у виді громадських робіт. Втім, засуджена ОСОБА_5 направлення у вказану установу не здала та до відпрацювання громадських робіт не приступила. Жодних документальних підтверджень причин невиходів до КП «Об`єднання парків культури відпочинку», для відбування призначеного ухвалою строку покарання, ОСОБА_5 органу пробації не надала.

Крім вищезазначених показів допитаних судом обвинуваченої та свідка, винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000036 від 26.04.2022, згідно якого в ході перевірки матеріалів ЄО №6850 від 16.03.2022, зареєстрованих в Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області за заявою Тернопільського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на обліку у Тернопільському районному відділі ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, ухиляється від відбування призначеного покарання;

- копією ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.11.2022, згідно якої надано тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000036 від 26.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а саме матеріалів особової справи №38 від 10.12.2022 щодо засудженої ОСОБА_5 , яка перебуває у володінні Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.11.2022;

- описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 21.11.2022, згідно якого вилучено оригінал наявної у Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, особової справи №38 від 10.12.2021, яка заведена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в одному томі на 188 аркушах, зшитої та пронумерованої;

- постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 21.11.2022 про визнання документів доказами, згідно якої документ особова справа №38 від 10.12.2021 в одному томі на 188 аркушах визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000036 від 26.04.2022 та зберігається при матеріалах кримінального провадження;

- матеріалами дослідженої безпосередньо в судовому засіданні особової справи №38 від 10.12.2021 в одному томі на 188 аркушах, заведеної на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Крім того, жоден із досліджених судом доказів учасниками кримінального провадження не оспорюється і під сумнів не ставиться.

На переконання суду, вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України підтверджується показами допитаних обвинуваченої та свідка, дослідженою безпосередньо судом особовою справою №38 від 10.12.2021, заведеною на ім`я ОСОБА_5 та іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, є доведеною та кваліфікує її дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує особу винної, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на диспансерному спостереженні в КНП «ТОМЦСНЗ» з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності), згідно висновку судово-психіатричного експерта №510 від 29.11.2022, в період, який відноситься до інкримінованого їй злочину тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності не страждала, а виявляла ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла давати звіт своїм діям і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Окремо суд враховує стан здоров`я обвинуваченої, яка хворіє на гепатит С та ВІЛ-інфекцію, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 №121 від 08.12.2021 КНП «Тернопільський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» ТОР.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.389 КК України, у виді арешту на строк один місяць.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.389 КК України, оскільки вважає його таким, що не призведе до виправлення особи обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, покарання у виді арешту буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2021 ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., призначене ОСОБА_5 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019, ухвалено виконувати самостійно.

За правилами ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_5 під час іспитового строку, встановленого їй вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2021.

Проте, як видно з ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2022, ОСОБА_5 звільнено від покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2021 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Згідно усталеної судової практики (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»), якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч.1 ст.78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Така позиція відображена і в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 161/17428/18.

Як видно, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2022 не скасована в установленому законом порядку та набрала законної сили.

За таких обставин, у даному випадку підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ч.3 ст.78 КК України, немає.

Разом з тим, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2021 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доводів громадян, призначене ОСОБА_5 ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 29.01.2020, замінено на 100 годин громадських робіт, які на час постановлення даного вироку не виконані.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України у цьому кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_5 після постановлення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019, ОСОБА_5 слід призначити покарання із застосуванням ст.71 КК України та за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вказаним вироком у виді 100 годин громадських робіт.

При призначенні обвинуваченій покарання суд також враховує положення ч.4 ст.71 КК України, а також роз`яснення, що містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (з наступними змінами), згідно яких при застосуванні правил ст.71 КК України судам належить ураховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При цьому судом враховується, що згідно ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Отже, з урахуванням викладеного, обвинуваченій ОСОБА_5 остаточно слід призначити покарання у виді одного місяця дванадцяти днів арешту.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити їй покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2019 у виді 100 годин громадських робіт та з урахуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, визначити ОСОБА_5 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 12 (дванадцяти) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ: документ особову справу №38 від 10.12.2021 в одному томі на 188 аркушах, яку згідно постанови дізнавача від 21.11.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000036 від 26.04.2022 та постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили повернути Тернопільському районному відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1