Березівський районний суд Одеської області
24.03.2023
Справа № 494/435/20
Провадження № 1-кп/494/32/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання процессуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000017 внесеному до ЄРДР 14 січня 2020 р. з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст.122 КК України, відносно ОСОБА_4 «Про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту», -

в с т а н о в и в:

На розгляді суду знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000017 від 14 січня 2020 р., відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України.

08 лютого 2023 р. до обвинуваченого був обраний запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, термін дії якого спливає 08 квітня 2023 р..

24 березня 2023 р. у судовому засіданні процесуальний прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту терміном на 60 діб за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків:

прибувати за першою вимогою до Березівського районного суду Одеської області;

не залишати без дозволу суду місце проживання по АДРЕСА_1 , у період часу з 20.00 години вечора до 10.00 години ранку.

На обґрунтування поданого клопотання прокурор вказувала, що обвинувачений є суб`єктом кримінального переслідування за те, що 11 січня 2020 р. приблизно о 21:40 год., більший точний час встановити не виявилося можливим, він разом із потерпілим знаходилися біля входу до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по вул. Миру, 24-А, с. Новокальчеве Березівського району Одеської області, де між ними виникла сварка. У ході сварки яка перейшла у бійку, обвинувачений, на грунті особистої неприязні, умисно, протиправно, завдав три удари кулаками правої та лівої руки в обличчя потерпілому, від яких останній впав на землю. У продовження своїх протиправних дій обвинувачений завдав удар ногою в область обличчя потерпілого, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому всіх стінок правої гайморової пазухи та кісток носа, струсу головного мозку, забитої рани носа, саден та синців обличчя, лівого вуха, що є єдиним комплексом черепно-лицьової та внутрішньочерепної травми.

Під час судового розгляду відповідно до ст.331 КПК України виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний час доби, незастосування якого дасть можливість обвинуваченому переховуватися від суду, що негативно впливає на хід судового розгляду, перешкоджає здійсненню правосуддя, утворює тривалі періоди процесуальної бездіяльності, порушує розумні строки судового провадження.

Так, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений по дату та час судового розгляду безпідставно не з`явився у судові засідання 27 травня, 30 травня, 14 вересня, 25 листопада, 20 грудня 2022 р. та 31 січня 2023 р.. Крім цього прокурор зазначала, що під час перевірок обвинуваченого на стан виконання умов домашнього арешту він був відсутній 16-го та 18-го березня 2023 р.. Все вищенаведене свідчить про наявність, актуальність та обґрунтованість заявленого раніше ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховування від суду.

Представник потерпілого залишила вирішення питання на розсуд суду.

Обвинувачений проти продовження до нього запобіжного заходу заперечував. Посилався на те, що є студентом денної форми навчання в Одеській академії харчових технологій, мешкає останні чотири роки у м. Одесі, має роботу де працює без оформлення. Також, зазначав, що будинок у якому він мешкає у с. Новокальчеве Березівського району Одеської області 2-х кімнатний, а в нього ще три брати і йому складно навчатись в таких умовах.

Захисник обвинуваченого також проти продовження запобіжного заходу заперечував. Посилався на те, що після обрання до обвинуваченого запобіжного заходу він завжди з`являвся у судові засідання, а порушення умов перебування під домашнім арештом не доведені. Так, суд не задовольнив клопотання прокурора про накладення грошового стягнення на обвинуваченого за порушення умов перебування під домашнім арештом 16-го та 18-го березня 2023 р..

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний час доби, на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.

Згідно ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положення ст.177 КПК України встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

При обранні запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України суд враховує в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, наявність постійної роботи, навчання, джерела існування, репутацію, майновий стан.

Суд погоджується із думкою прокурора, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшився.

Так, на думку суду по справі були можливості проводити судові засідання завдяки перебуванню обвинуваченого під домашнім арештом, для чого він, як запобіжний захід і обирався.

Крім цього судом враховується те, що під час перевірки виконання обвинуваченим умов домашнього арешту він був відсутній 16-го березня 2023 р..

Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створюють загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».

Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

За таких обставин продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний час доби є достатнім засобом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому, суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку особи обвинуваченого, та є недоцільним у межах даного кримінального провадження.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження заявлене клопотання враховуючи доведений ризик, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з міжнародною практикою.

Разом із тим на думку суду час перебування обвинуваченим під домашнім арештом на певний час доби можливо зменшити.

За таких обставин заявлене прокурором клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.177,-178, 181, 199, ст.ст.331, 350, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000017 внесеному до ЄРДР 14 січня 2020 р. з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст.122 КК України, відносно ОСОБА_4 «Про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 діб» - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжній захід у виді домашнього арешту строком на два місяця - до 23 травня 2023 року включно, за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків:

прибувати за першою вимогою до Березівського районного суду Одеської області;

не залишати без дозволу суду місце проживання по АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 години вечора до 06.00 години ранку.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про суд.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У решті вимог відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ______________________________________________