Справа № 346/4588/22
Провадження № 1-кп/346/655/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, угоду про визнання винуватості, яка надійшла разом з обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000055, в якому ОСОБА_3 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта повна середня; не одружений; дітей немає; не судимий; проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого водія мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 ; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_3 та його захисник: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 вересня 2022 року за №0000055, за яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (надалі за текстом КК України), за таких обставин, вказаних обвинувальному акті:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, молодшого сержанта ОСОБА_3 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби за призовом під час мобілізації 01.03.2022 призначено на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 . А згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 №49, молодший сержант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу та зарахований на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, молодший сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1-4 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану». А згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану молодшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення України.

Однак, 04.07.2022 об 11 год. молодший сержант ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , та перебував за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 , 17.10.2022 об 11 год. 56 хв. молодший сержант ОСОБА_3 , добровільно, прибув до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

І за даними обвинувального акту, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в самовільному залишенні ним військової частини, яке вчинене в умовах воєнного стану ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5ст.407 КК України (а.с.2-5).

Оцінка судом угоди про визнання винуватості.

Разом з цим, прокурор подав угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року, яку під час досудового розслідування, у місті Івано-Франківськ, уклав прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 (який, на підставі частини 2 статті 42 КПК України, вже має статус обвинуваченого), за участю захисника ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.6-12).

За своїм змістом, угода про визнання винуватості повністю відтворює та містить вказані у обвинувальному акті і наведені судом вище фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію діяння, із зазначенням частини 5 статті 407 КК України, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 (а.с.2-12). І з огляду на зміст угоди, суд вважає, що в ній зазначені усі істотні для вказаного кримінального провадження обставини (а.с.6-12).

Також, зазначена угода про визнання винуватості містить положення про:

- беззастережне, тобто повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України;

- узгоджене між сторонами угоди основне покарання у виді одного року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, і згоду ОСОБА_3 на призначення йому такого покарання, з урахуванням застосування статті 69 КК України. Суд відзначає, що він погоджується із тим, що обвинувачений сам з`явився, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв у розкритті злочину, що і відображено прокурором у обвинувальному акті та угоді, а тому застосування частини 1 статті 69 КК України дійсно є можливим. Тобто, з огляду на це, та особу обвинуваченого, суд погоджується із тим, що сторони угоди могли узгодити покарання у виді одного року тримання в дисциплінарному батальйоні, як більш м`який вид основого покарання, не зазначеного у ч.5 ст.407 КК України;

- наслідки укладення та затвердження цієї угоди, що передбачені статтею 473 КПК України;

- наслідки невиконання цієї угоди, що передбачені статтею 476 КПК України (а.с.6-12).

У судовому засіданні, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права та обов`язки, прокурор оголосив обвинувальний акт, а головуючий зміст угоди про визнання винуватості, яку сторони кримінального провадження просили суд затвердити. Далі, встановивши особу обвинуваченого, суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком і повністю розуміє у чому саме він звинувачується, і що він визнає себе винним повністю та безумовно, без будь-яких застережень.

Оголосивши зміст угоди, на виконання частини 4 статті 474 КПК України, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, надані йому законом; роз`яснив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Після чого, суд з`ясував у ОСОБА_3 і пересвідчився у тому, що обвинувачений дійсно цілком і повністю розуміє: процесуальні права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, яке узгоджено сторонами угоди і на яке він погоджується (один рік тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців).

На виконання частини 6 статті 474 КПК України, суд з`ясував і пересвідчився у тому, що угода про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року була укладена прокурором та обвинуваченим дійсно добровільно. І прокурор, і обвинувачений, і захисник підтвердили, що укладення цієї угоди відбулось сторонами, які її підписали, без наявності та не внаслідок застосування насильства, примусу, погроз, не внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені у вказаній угоді.

Також, у судовому засіданні суд з`ясував думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на тому, що відсутні підстави для відмови судом у затвердженні угоди про визнання винуватості.

А для виконання частини 7 статті 474 КПК України, перевіряючи вказану угоду на відповідність вимогам Конституції України, КПК та КК України, суд виходить з наступного: з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України є тяжким злочином та з огляду на зміст всієї угоди, її умови не суперечать вимогам Конституції України, КПК України чи КК України, і вона дійсно могла бути ініційована та укладена тими сторонами, що її уклали та підписали; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, які її уклали або інших осіб; обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним судом не встановлені; за угодою, обвинувачений не взяв на себе яких-небудь зобов`язань неможливість виконання яких є очевидною; відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, судом не встановлена.

Таким чином, з мотивів викладених вище суд вважає, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 жовтня 2022 року, яку уклав прокурор та обвинувачений, за участю захисника, дійсно відсутні, і тому цю угоду слід затвердити та ухвалити обвинувальний вирок визнавши ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, а також призначити йому узгоджену сторонами цієї угоди вид і розмір основного покарання у виді одного року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Оцінка суду щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

І хоча суд ухвалює обвинувальний вирок, в силу положень частини 2 статті 124 КПК України, оскільки сторона обвинувачення зазначила, що витрати на залучення експертів відсутні, підстав для розподілу судових витрат не має.

Оцінка суду щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Однак, в матеріалах справи речові докази відсутні, а тому підстави для вирішення питань щодо їх долі, як і документів - відсутні.

Оцінка суду щодо інших процесуальних питань.

З огляду на зміст обвинувального акту і угоди про визнання винуватості, яку суд затверджує, підстави для вирішення судом інших питань, що передбачені статтею 368 КПК України, що вирішуються судом при ухваленні вироку відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,75-83,91-100,107-112,118,124,291-293,314,342-348,369,371,373-376,468-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2022 року у місті Івано-Франківськ між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості, основне покарання у виді одного року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_6