Ухвала

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 221/82/20

провадження № 51 - 6158 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року щодо нього,

встановив:

За вироком Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (15 лютого 2023 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаного судового рішення.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку відбувся із поважних причин, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Своє клопотаннязасуджений обґрунтовує тим, що знаходячись в місцях відбування покарання не мав ніякого зв`язку зі своїм захисником, який проживав в м. Маріуполі Донецької області, окупованому військами російської федерації, внаслідок чого був позбавлений можливості подати касаційну скаргу на рішення апеляційного суду у строки, визначені ч. 2 ст. 426 КПК

Однак, зі змісту поданого клопотання не вбачається підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження, оскільки в ньому не зазначено переконливих обґрунтувань на підтвердження доводів про неспроможність подати касаційну скаргу вчасно.

Так, строк касаційного оскарження ухвали апеляційного суду закінчився 16 грудня 2020 року, тоді як воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України було введено 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, а тому твердження засудженого про перешкоди які завадили йому своєчасно подати касаційну скаргу є надуманими.

Будь-яких інших об`єктивних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення засудженим не зазначено.

Також, слід зазначити, що захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 скористався правом на оскарження судових рішень щодо останнього, адже звертався до касаційного суду в межах строку на касаційне оскарження та був обізнаний про необхідність усунення недоліків його касаційної скарги, однак вказівок касаційного суду не виконав, внаслідок чого його касаційну скаргу було повернуто.

За положеннями ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, копія якої невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу.

Таким чином, посилання засудженого ОСОБА_4 про те, що він не отримував ухвалу Верховного суду від 23 грудня 2020 року, якою залишено без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, у зв`язку з чим не мав змоги своєчасно усунути недоліки, є безпідставними, оскільки недоліки касаційної скарги, повинна усувати особа, яка її власне подала, в даному випадку це захисник ОСОБА_5 .

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року щодо нього.

Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3