Справа № 202/2898/22
Провадження № 1-кп/177/43/23
У Х В А Л А

17 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні за правилами ст. 174 КПК України клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч.2 ст. 310 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_21

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження №0000659 від 21.09.2020, в рамках якого 14.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , заявленого в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного 14.12.2021 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, в якому заявник просить скасувати арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: телефон Iphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро.

Клопотання мотивовано тим, що вказане майно є власністю ОСОБА_3 , яка не має жодного статусу в даному кримінальному провадженні. Кримінальне провадження порушене за ст. 307 КК України щодо незаконного поводження з наркотичними засобами. Однак, в ході обшуку квартири, яка на праві власності належить заявниці, не було знайдено жодних речей, документів, які б мали на собі сліди злочину, були знаряддям злочину, або використовувалися у злочинній діяльності. Зазначене в клопотанні майно не відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КК України, та не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки провадження відносно його володільця або користувача не ведеться.

Учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання з розгляду клопотання, правом на участь в ньому не скористалися.

Представник заявника адвокат ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій підтримала вимоги про скасування арешту з мотивів, викладених в клопотанні.

Прокурор подав заперечення на клопотання третьої сторони про скасування арешту майна, посилаючись на його необґрунтованість. Вказав, що на теперішній час потреба в накладенні арешту на майно не відпала, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження до вирішення питання про дослідження доказів, а також вирішення питання про спеціальну конфіскацію, що може призвести до приховування, знищення або відчуження вказаних вище речових доказів.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін, суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду клопотання суддею встановлено, що при досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000659 від 21.09.2020, 14.12.2021 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (справа №202/1709/21, провадження №1-кс/202/6676/2021) задоволене клопотання прокурора відділу Дніпропетровської області про арешт майна та накладений арешт шляхом заборони права відчуження, розпорядження та користування на вилучене 30 листопада 2021 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_1 майно, зокрема, телефон Iphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро.

Власником кварти, в якій мешкав ОСОБА_22 , згідно вказаної ухвали є ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання, суд враховує, що в ухвалі слідчого судді від 14.12.2021 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , в якій мешкав ОСОБА_22 та в якій в результаті обшуку 30.11.2021 було вилучено майно, зокрема, телефон Iphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро , на підставі ухвали слідчого суді про надання дозволу на такий обшук на стадії досудового розслідування, на праві власності належить заявнику ОСОБА_3 . Також, те, що грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро на які накладено арешт зазначеною ухвалою належать на праві особистої власності ОСОБА_3 , оскільки отримані останньою від продажу нею належного їй автомобіля SKODA SUPER B, державний номер НОМЕР_2 , який був придбаний у квітні 2018, в той час коли ОСОБА_22 перебував у місцях позбавлення волі та не міг приймати участі у придбані вказаного автомобіля. Продаж зазначеного автомобіля відбувся 27.10.2021 за 328565 грн, що підтверджується договором комісії від 23.10.2021 та договором купівлі-продажу транспортного засобу від 27.10.2021. На даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні закінчене. Власник майна не є учасником кримінального провадження, їй не пред`явлене обвинувачення. Стороною обвинувачення на даний час не доведена необхідність подальшого накладення арешту на майно третіх осіб, які не є учасниками кримінального провадження, та не зазначено, які саме ознаки речового доказу містять зазначені грошові кошти, а також передбачені законом підстави для їх спеціальної конфіскації.

Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна в якості речового доказу після проведення обшуку, у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

За таких обставин суд вважає, що на даний час необхідність забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро відпала, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо, майна в вигляді телефону Іphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , на який ухвалою слідчого судді від 14.12.2021 накладено арешт, заявником суду не наведено обґрунтованих доводів, що вказаний телефон із сім картою належить саме їй та, що потреба у його арешті відпала. Натомість слідчий суддя, при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, врахував правову підставу для накладення арешту з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для підозрюваного або інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

Отже, враховуючи мету накладеного арешту на Іphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 та, виходячи з тієї обставини, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді на стадії судового розгляду, речові докази, зокрема, телефон Іphone 13 pro із сім картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , не досліджегні, суд дійшов до висновку, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вказане майно, наразі не відпала, а такий ступінь втручання у права власника майна є пропорційним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись статтями 174, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020 - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2021 у справі №202/1709/21 (провадження №1-кс/202/6676/2021) на майно, що на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 30.11.2021, а саме грошові кошти у сумі 84300 грн., 5200 доларів США та 100 Євро.

В задоволені іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1