ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2137/22 Справа № 173/1138/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 року задоволено клопотання слідчого ВП №3 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 09 січня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, серед яких особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначено, що продовжує існувати ризик впливу на свідків та потерпілих, які не допитані судом, та з огляду на те, що ОСОБА_7 відоме їх місце проживання. Також судом зауважено, що більш м`який запобіжний захід неможливо застосувати, оскільки він не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувана ухвала слідчого судді є необгрунтованою та незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що ризики, заявлені слідчим у своєму клопотанні, є недоведеними, зокрема невиправданим є ризик переховування ОСОБА_7 , оскільки він не вчиняв дій, спрямованих на його реалізацію, і відповідні дані відсутні. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох дітей та двох батьків похилого віку, а його батько є інвалідом. Підозрюваний, хоча офіційно не працевлаштований, проте працює водієм за наймом.

Крім того зазначає, що останній не вчиняв будь-яких з метою здійснення впливу на свідків та представника потерпілого, які є допитаними, а тому вказаний ризик також є недоведеним. Також вказує, що невиправданим є і ризик вчинення іншого злочину, оскільки ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Вважає, що виключний запобіжний захід є надмірно суворим та можливо застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід з огляду на особу підозрюваного та недоведеність заявлених ризиків з числа передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами і не оспорюється в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, з метою уникнення якого він може переховуватись від суду та намагатися впливати на свідків.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, та відомості про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останнього від органів слідства та суду існує і є вагомим.

Також щодо останнього існує ризик впливу на свідків з метою надання ними показань певного змісту з огляду на те, що вказані особи на даний час у межах судового розгляду кримінального провадження не допитані, їх місце проживання ОСОБА_7 відоме, а також вони є мешканцями одного населеного пункту.

При цьому приймається до уваги, що за правилами ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України, та може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Про особливу вагомість цього ризику свідчить зокрема те, що ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із умисним вбивством двох осіб одночасно, а також у незаконному зберіганні бойових припасів до військової вогнепальної зброї.

Колегія суддів звертає увагу і на відомості про особу ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, розлучений та має на утриманні неповнолітню дитину, працює по найму водієм, та вважає, що вказані обставини у сукупності не свідчать про можливість забезпечення його належної процесуальної поведінки в інший спосіб, ніж тримання під вартою.

З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 вони продовжують існувати і не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують продовження існування встановлених ризиків, і те, що запобігти їх реалізації можливо тільки шляхом продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того колегією суддів враховується, що наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене і останнє перебуває на стадії надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування, а отже найближчим часом питання про доцільність тримання ОСОБА_7 під вартою на етапі розгляду кримінального провадження по суті стане предметом судового розгляду у межах підготовчого провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

У зв`язку з викладеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_11 Р ОСОБА_12