ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3086/22 Справа № 188/687/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2022 року між прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лисичанська Луганської області, громадянин України, раніше не був засуджений, мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання, із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням на нього, відповідно до ст.76 КК України, процесуальних обов`язків,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 28 травня 2022 року, у вечірній час доби, приблизно о 17 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Лисичанську Луганської області, по проспекту Перемоги, 86, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та діє період воєнного часу, шляхом віджиму вхідних дверей проник у проміщення торгівельного центру «Кристал» у м.Лисичанську, по проспекту Перемоги, 86 та скоїв звідти таємну крадіжку

пилососа марки «Samsung» та телевізор « Xiaomi» діагоналлю 32 дюйми, після чого залишив місце злочину з вищевказаним майном, спричинивши ТОВ «Комфі Трейд» матеріальну шкоду у розмірі 14081,67 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи зміст укладеної між ним і прокурором угоди, правильність узгодженої сторонами юридичної кваліфікації дій, розмір та вид основного покарання, застосування вимог ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, разом з тим, просить вирок суду змінити у частині визначеної судом тривалості такого іспитового строку 2 роки і призначити йому менш тривалий термін іспитового строку, а саме, у 1 рік.

Зазначає при цьому, що суд помилково послався у мотивувальній частині вироку, що 2 роки іспитового строку це умова укладеної між сторонами угоди, у той час, як визначення розміру іспитового строку це дискреція суду.

Посилається на те, що він раніше не був засуджений, не притягувався до адміністративної відповідальності. Після вчиненого злочину зробив відповідні висновки, усвідомив свою провину та щиро розкаявся. Фактично завдана матеріальна шкода була відшкодована шляхом повернення потерпілій стороні майна і позову по справі немає.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув на це уваги і визначив явно несправедливий іспитовий строк.

Під час апеляційного перегляду:

-обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі викладених у ній доводів;

-прокурор заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду щодо можливості

затвердження укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_9 , відповідність змісту і форми такої угоди вимогам ч.4 ст.469,470 КПК України, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.
У апеляційній скарзі обвинуваченого ці обставини не оспорюються, і, відповідно, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до приписів ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У випадках, передбачених ч.2,3 ст.75 КК України суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнені від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Як убачається із змісту вироку, суд першої інстанції, діючи у межах своєї дискреції, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 узгодив із прокурором ОСОБА_9 певний вид та розмір покарання, сторони також узгодили можливість звільнення обвинуваченого у порядку ст.75 КК України від призначеного покарання,встановив для ОСОБА_8 іспитовий строк терміном на 2 роки, тобто, у межах, визначених ч.4 ст.75 КК України.
Зазначення судом про те, що встановлення іспитового строку на 2 роки є умовою укладеної між сторонами угоди є помилкою, але ця обставина не впливає на правильність процесуальних дій суду по затвердженню угоди про визнання вини та його дій по визначенню розміру іспитового строку.
Підстав для скасування вироку суду, у тому числі, і наведеними у апеляційній скарзі захисника, колегія суддів на убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,418,419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2022 року між прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3