Справа №295/2683/23
УХВАЛА

Іменем України

13.03.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участі слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника власника (володільця) майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши внесене слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0001716, зареєстрованого 05.09.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на надходження до Житомирського РУП рапорту з приводу того, що на території міста Житомир громадянин ОСОБА_8 здійснює збут наркотичних речовин.

За даним фактом слідчим слідчого відділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 05.09.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0001716 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

За змістом клопотання, 06.03.2023 о 17 год. 38 хв. в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено особистий обшук останнього, під час якого виявлено та вилучено: грошові купюри номіналом 200 грн. у кількості 54 шт., 500 грн. у кількості 20 шт., 1000 грн. у кількості 6 шт., 100 доларів США у кількості 118 шт., 50 доларів США у кількості 14 шт., 20 грн. у кількості 2 шт., 10 грн. у кількості 1 шт., 5 грн. у кількості 3 шт., які було упаковано до спецпакету НПУ ГСУ №4510895, котрий опечатано згідно правил пакування речових доказів; банківську картку «Unicredit» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 та аркуш паперу із рукописними записами, які поміщено до спецпакету НПУ №PSP1173505, котрий опечатано згідно правил пакування речових доказів. Зазначені речі вилучено до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

06.03.2023 року постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області ОСОБА_6 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001716.

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170 КПК України, завдання арешту майна, слідчий за погодженням із прокурором просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на грошові купюри номіналом 200 грн. у кількості 54 шт., 500 грн. у кількості 20 шт., 1000 грн. у кількості 6 шт., 100 доларів США у кількості 118 шт., 50 доларів США у кількості 14 шт., 20 грн. у кількості 2 шт., 10 грн. у кількості 1 шт., 5 грн. у кількості 3 шт., банківську картку «Unicredit» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 та аркуш паперу із рукописними записами.

Слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Слідство вважає, що грошові кошти могли бути отримані від збуту наркотичних речовин, а на аркуші паперу наявні нотатки, які можуть містити відомості про збут наркотичних речовин. Банківська картка зареєстрована на інше ім`я, але знаходилась при ОСОБА_9 . Можливо на неї надходили кошти за фактом вчинення кримінального правопорушення. Окремо слідчий послався на зміну кваліфікації та уточнив, що наразі досудове розслідування проводиться із кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Представник власника (володільця) майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що згадане у клопотанні майно вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_9 , однак протягом передбачених законом 24 годин про підозру останньому не повідомили. Кошти і аркуш паперу належать особисто ОСОБА_9 . За словами адвоката, 07.03.2023 року прокурор виніс постанову про звільнення ОСОБА_9 з ІТТ, а тому особистий обшук був незаконний.

Заслухавши пояснення слідчих, представника власника (володільця) майна, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, в рамках кримінального провадження №0001716 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного збуту наркотичних засобів громадянином ОСОБА_8 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, а також за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів (психотропних речовин або їх аналогів) гр. ОСОБА_11 , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено особистий обшук останнього, під час якого виявлено та вилучено: грошові купюри номіналом 200 грн. у кількості 54 шт., 500 грн. у кількості 20 шт., 1000 грн. у кількості 6 шт., 100 доларів США у кількості 118 шт., 50 доларів США у кількості 14 шт., 20 грн. у кількості 2 шт., 10 грн. у кількості 1 шт., 5 грн. у кількості 3 шт., банківську картку «Unicredit» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 та аркуш паперу із рукописними записами, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.03.2023 року.

Постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 06.03.2023 року вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001716 від 05.09.2022.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, котра може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучені кошти, банківська картка та аркуш паперу відповідають критеріям речового доказу, наведених у статті 98 КПК України.

Так, відповідаючи на запитання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчими повідомлено, що сторона обвинувачення не може достеменно стверджувати та надати відповідні докази, що всі ці кошти отримані від збуту наркотичних засобів.

Також слідчому судді не були надані докази того, що банківська картка використовувалась для переказу на неї коштів, одержаних від збуту наркотичних засобів. Не вдалось перевірити і доказове для розслідування значення рукописних написів на вилученому аркуші паперу.

Постановою прокурора від 07.03.2023 року відмовлено у погодженні в повідомленні про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001716 від 05.09.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України, з огляду на відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про факт збуту наркотичних речовин ОСОБА_9 .

Окремо слідчим суддею звернуто увагу на винесену 07.03.2023 року прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 постанову про звільнення затриманого ОСОБА_9 . В обґрунтування прийнятого рішення прокурор послався на те, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0001716 від 05.09.2022 встановлена відсутність достатніх даних, які б вказували на причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, а відтак відсутність будь-яких передбачених законом підстав для затримання останнього у порядку ст. 208 КПК України, тобто останнє є незаконним.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Отже, на переконання слідчого судді, вилучені під час особистого обшуку затриманої особи кошти, банківська картка та аркуш паперу, зважаючи на ствердження незаконності такого затримання, можна критично сприймати з точки зору допустимості таких доказів.

Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 169-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1