УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 737/92/22

провадження № 51-3874 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003518,

встановив:

За вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове (нині с. Лагідне), Токмацького району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено відраховувати з моменту фактичного виконання вироку.

У строк відбування покарання зараховано ОСОБА_5 час знаходження під вартою з 11 грудня 2021 року по 6 березня 2022 року.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 28 416,89 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у період часу з 20 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , через малозначний привід, з мотивів ревнощів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті особи, з якою він спільно проживав однією сім`єю - ОСОБА_7 , діючи з особливою жорстокістю, яка виразилась у великій кількості нанесених ударів (не менше 130 травмуючих дій) металевим господарським прутом, металевою лопаткою, шваброю для миття підлоги та дерев`яним поліном, у присутності в будинку трьох малолітніх дітей; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи, що такими діями завдає їм особливих психічних та моральних страждань, протягом тривалого часу - чотирьох годин (з 20 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв.) наніс ОСОБА_7 не менше вісімнадцяти травмуючих дій в область голови, не менше двадцяти шести травмуючих дій в область тулуба, не менше вісімдесяти шести травмуючих дій в область кінцівок, які завідомо завдавали потерпілій ОСОБА_7 особливі фізичні страждання та призвели до розвитку загрозливого для життя стану у вигляді травматичного шоку, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_7 померла на місці події.

Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 внаслідок отриманої політравми у вигляді множинних рублених ран волосистої частини голови, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею, множинних синців, саден та забійних ран, що призвели до масивних крововиливів у м`які тканини тіла з їх просочуванням кров`ю.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та прокурора залишено без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2022 року залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого просить ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

З аналогічними вимогами, які викладені в касаційній скарзі, прокурор ОСОБА_4 звертався й до суду апеляційної інстанції. Вказує, що суд апеляційної інстанції в порушення ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 419 КПК України в своїй ухвалі не зазначив, чому відхиляються доводи прокурора про необхідність врахування обставин вчинення злочину, суспільної небезпеки та наслідків, що настали; поведінку засудженого після вчиненого злочину; недостатність врахування обставин, що обтяжують покарання. Вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання не є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів та не відповідає ст. 50, ст. 65 КК України, оскільки є явно несправедливим через м`якість.

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, позицію потерпілої щодо призначення покарання, протягом 2020 року двічі притягувався до адміністративної відповідальності, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та призначив засудженому покарання в межах санкції п. 4 ч. 2 ст. 115 України у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що доводи, які прокурор наводив в своїй апеляційній скарзі, були враховані в повному обсязі судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання, а тому призначене судом першої інстанції покарання суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а апеляційні доводи прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_5 судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину через м`якість - безпідставними.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його м'якість, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі прокурора відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону прокурор вважає порушення вимог ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 419 КПК України. На його думку апеляційний суд в своїй ухвалі не зазначив, чому відхиляються доводи прокурора про необхідність врахування обставин вчинення злочину, суспільної небезпеки та наслідків, що настали; поведінку засудженого після вчиненого злочину; недостатність врахування обставин, що обтяжують покарання.

Однак, переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора та з зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3