Справа №694/2262/22
провадження № 1-кс/694/726/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого від 18.02.2022 р. про закриття кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувсядо слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області зіскаргою на постанову старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 18.02.2022 р. про закриття кримінального провадження №0001196 від 10.11.2021 р.

Скарга мотивована тим, щослідчим слідчого відділу Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001196 від 10.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.28.11.2022 р. скаржником отримано постанову про закриття вказаного кримінального провадження, винесену слідчим СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 18.02.2022. З зазначеною постановою не погоджується, оскільки вважаєїї необґрунтованою та немотивованою, а досудове слідство таким, що проведено неповно, без всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки слідчим не вжито всі необхідні заходи спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення.

За змістом вказаної скарги ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчої ОСОБА_4 від 18.02.2022 року про закриття кримінального провадження №0001196, яке розслідувалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 02.12.2022 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1

02.12.2022 року за скаргою було відкрито провадження і призначено судовий розгляд на 06.12.2022 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав неповноти досудового розслідування, просив її задоволити.

Представник Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду було надано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, заслухавши скаржника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України, оскільки оскаржувана постанова була надана йому лише 28.11.2022, а протилежних доказів матеріали

кримінального провадження надані для огляду в судовому засіданні не містять.

Слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001196 від 10.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

18.02.2022 року постановою старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021 у зв`язку з відсутністю в складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

За приписами ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм КПК України, кримінальне провадження закривається у разі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи з боку слідчого/дізнавача на підставі зібраних ним в ході проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та за наслідками їх належної оцінки.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка

звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Водночас, з постанови старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , від 18.02.2022 року, про закриття кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021року вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження. Більш того, слідча в оскаржуваній постанові посилається на обставини, які не підтверджені жодними матеріалами кримінального провадження і є незрозумілим чи дійсно, викладені в оскаржуваній постанові обставини можуть знайти своє підтвердження чи є виключно уявними при складанні постанови.

Так, оглянуті в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України складаються з одного тому і містять, окрім супровідних документів: витяг з ЄРДР; рапорти ОСОБА_3 та ОСОБА_6 начальнику Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області; акти та висновки медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; протокол огляду місця події; висновки спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи про наявність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; копії книг розстановки нарядів Звенигородського РВП; копію журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора; копію журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю; копію справи для окремих відомостей видачі і приймання спецзасобів та безпосередньо оскаржувану постанову всього 36 аркушів.

Отже, слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про закриття кримінального провадження, оскільки той обсяг інформації, яка наявна у слідчого явно не дає змоги стверджувати ні про наявність, ані про відсутність складу кримінальних правопорушень.

При цьому в оскаржуваній постанові слідчого остання обгрунтовує свої висновки про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України тим, що особа на яку вказували заявники як на ту, що чинила їм опір та спричинила тілесні ушкодження, чинила такий опір правомірно оскільки відносно неї застосовувалося невиправдане та надмірне насильство у вигляді спроби одягти кайданки. До вказаних висновків слідча дійшла з оглянутих відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів (згідно мотивування постанови).

Відтак фактично слідча поза межами досудового розслідування оглядала відеозаписи невідомого походження і мотивувала цим необхідність закриття кримінального провадження.

Разом з тим у даному провадженні не було проведено огляду місця події безпосереднього місця чинення опору, а не прилеглої до подвір`я ділянки дороги, не було допитано ані заявників ані особу, яка за їх твердженнями чинила опір, не було вилучено та долучено відповідну медичну документацію та не проведено судово-медичну експертизу, не вилучено та не визнано речовими доказами відео з відеореєстраторів, не встановлено та не

допитано свідків та ін.

Враховуючи наведене слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обставини викладені в постанові про закриття кримінального провадження фактичним обставинам, та обставинам, вказаним у постанові.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 07 листопада 2013 року у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельнішим, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 18.02.2022 року, про закриття кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021, та невжиття достатнього обсягу заходів у вигляді проведення необхідних слідчих та/чи процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд стороною кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню в частині скасування рішення слідчого.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 18.02.2022 р. про закриття кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021 р. - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 18.02.2022 р. про закриття кримінального провадження №0001196 від 10.11.2021 р. - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001196 від 10.11.2021 року повернути до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8