ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 12.04.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.П,ятидні Володимир-Волинського району, Волинської області, українця, громадянина України, не судимого, з середньою освітою, працюючого експедитором-вантажником Благодійної організації «Володимир-Волинський районний Благодійний Фонд «Доля», не одруженого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Володимир-Волинському Волинської області, українця, громадянина України, не судимого, з середньою спеціальною освітою, працюючого двірником ТзОВ «УСВ», одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , 2014р.н., та ОСОБА_9 , 2016 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 12 квітня 2022року близько о 14-00 год., керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, за допомогою мобільного телефону, використовуючи мережу Інтернет, шляхом листування в мобільному додатку «Telegram» домовився з ОСОБА_10 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , про збут йому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, та о 14 год. 20 хв. з цією метою надав останньому номер свого карткового рахунку № НОМЕР_2 , на який ОСОБА_10 о 14 год. 39 хв. перерахував грошові кошти в сумі 300 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, 12.04.2022 за допомогою мобільного телефону, використовуючи мережу Інтернет, в мобільному додатку «Telegram» віднайшов канал із назвою « НОМЕР_3 », та о 15 год. 35 хв. перерахував грошові кошти в сумі 900 грн. зі свого карткового рахунку на зазначений на сайті рахунок № НОМЕР_4 , за що о 15 год. 42 хв. отримав посилання на місцезнаходження попередньо прихованих невстановленими особами психотропних речовин (закладки).

В цей же день, за допомогою отриманого посилання ОСОБА_6 поблизу автодороги Н-22 біля с.Шистів Володимир-Волинського району віднайшов і таким чином незаконно придбав з метою збуту порошкоподібну речовину, загальною вагою близько 0.5 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне збагачення шляхом збуту особливо небезпечних психотропних речовин, перевіз вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину на автомобілі «Фольксваген Пасат», р.н. НОМЕР_5 , із с.Шистів у м.Володимир Волинської області, розділивши її на окремі частини, як з метою збуту так і для власного вживання, які помістив у 4 окремі згортки паперу.

В цей же день, 12.04.2022р. близько 16 години, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік території педагогічного коледжу ім. А.Ю. Кримського, що по АДРЕСА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення шляхом збуту психотропних речовин, залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 , якому за послуги по подальшій передачі психотропних речовин для ОСОБА_10 безоплатно збув паперовий згорток, в якому містилась порошкоподібна речовина, загальною масою 0,0726 г, і яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,0602 г. і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Крім того, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 паперовий згорток із порошкоподібною речовиною загальною масою 0,0900 г, і яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,0704 г., пояснивши, що останній повинен перевезти вказану психотропну речовину до військової частини НОМЕР_6 , де передати ОСОБА_10 , тобто вчинив збут особливо небезпечної психотропної речовини за попередньою змовою групою осіб.

Після цього, ОСОБА_7 близько 17 год.00 хв. на автомобілі марки «ЗАЗ Таврія», р.н. НОМЕР_7 , перевіз вищевказану психотропну речовину на АДРЕСА_5 де розташована військова частина НОМЕР_1 , однак чекаючи на ОСОБА_10 був затриманий співробітниками Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та Національної поліції України.

Крім того, ОСОБА_6 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, 12.04.2022 за допомогою мобільного телефону, використовуючи мережу Інтернет, в мобільному додатку «Telegram» віднайшов канал із назвою « НОМЕР_3 » та шляхом перерахування грошових коштів та подальшого отримання посилання на місцезнаходження попередньо прихованих невстановленими особами психотропних речовин, віднайшовши, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, частину з якої, після збуту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , переніс за місцем свого проживання в будинок АДРЕСА_1 .

Однак, вищевказану порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP загальною масою 0,3835 г., і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, ОСОБА_6 зберігав з метою збуту до 13 квітня 2022 року, коли о 13 годині 40 хвилин, її було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення обшуку.

ОСОБА_7 12.04.2022 в період з 13 по 16 години ОСОБА_7 , за допомогою листування в мобільному додатку «Telegram» домовився з ОСОБА_6 про придбання в останнього для власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Разом з тим, ОСОБА_6 , 12.04.2022р. за допомогою мобільного телефону, використовуючи мережу Інтернет, в мобільному додатку «Telegram» віднайшов канал із назвою « НОМЕР_3 », та о 15 год. 35 хв. перерахував грошові кошти в сумі 900 грн. зі свого карткового рахунку на зазначений на сайті рахунок № НОМЕР_4 , за що о 15 год. 42 хв. отримав посилання на місцезнаходження попередньо прихованих невстановленими особами психотропних речовин (закладки).

В цей же день, за допомогою отриманого посилання ОСОБА_6 поблизу автодороги Н-22 біля с.Шистів Володимир-Волинського району віднайшов і таким чином незаконно придбав з метою збуту порошкоподібну речовину, загальною вагою близько 0.5 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне збагачення шляхом збуту особливо небезпечних психотропних речовин, перевіз вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину на автомобілі Фольксваген Пасат, р.н. НОМЕР_5 , із с. Шистів у м. Володимир Волинської області розділивши її на окремі частини, як з метою збуту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , так і для власного вживання, які помістив у 4 окремі згортки паперу.

В подальшому, ОСОБА_7 близько 16 год. 30 хв. перебуваючи неподалік території педагогічного коледжу ім. А.Ю. Кримського, що по вул.Устилузькій 44, м.Володимир Волинської області, зустрівся із ОСОБА_6 та останній передав йому паперовий згорток, в якому містилась порошкоподібна речовина, загальною масою 0,0726 г, і яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,0602 г. За це, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 перевезти ще одну частину особливо небезпечної психотропної речовини до військової частини НОМЕР_1 , де передавши, збути її військовослужбовцю даної частини ОСОБА_10 .

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та отримав від ОСОБА_6 паперовий згорток із порошкоподібною речовиною загальною масою 0,0900 г, і яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 0,0704 г., таким чином придбавши її з метою збуту за попередньою змовою групою осіб.

Після цього, ОСОБА_7 з метою збуту зберігав вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину при собі та переніс її із АДРЕСА_4 до магазину «Арсен», що по вул. Драгоманова, 40, куди попросив під`їхати свого знайомого ОСОБА_11 , якому не було відомо про наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на автомобілі марки «ЗАЗ Таврія», р.н. НОМЕР_7 . Після того, як ОСОБА_11 приїхав, ОСОБА_7 близько 17 год.00 хв. на вищевказаному автомобілі марки «ЗАЗ Таврія», р.н. НОМЕР_7 , перевіз вищевказану психотропну речовину із вул.Драгоманова на АДРЕСА_5, де розташована військова частина НОМЕР_1 , однак чекаючи на ОСОБА_10 був затриманий співробітниками Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та Національної поліції України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечив, пояснив, що способом зазначеним в обвинувальному акті, через соцмережу знайшов канал, перерахував 900грн. за 0,5грам та отримав посилання місцезнаходження психотропної речовини, яку розділив на окремі частини. Звернувся до ОСОБА_7 , щоб той перевіз до військової частини та передав згорток з психотропною речовиною ОСОБА_10 , за що в якості оплати отримає такий же, на що той погодився. Крім того, частину даної речовини залишив зберігати за місцем свого проживання для подальшого збуту, яка в ході проведення обшуку була вилучена працівниками поліції. Вказав, що аналогічні пояснення надавав в ході досудового слідства, щиро кається у скоєному, засуджує себе за скоєне, просить суворо не карати. Проживає разом з матір`ю, братом та сестрою, тривалий час докладав зусиль щодо працевлаштування, натепер прийнятий на посаду експедитора-вантажника Благодійної організації «Володимир-Волинський районний Благодійний Фонд «Доля».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 також провину свою за пред`явленим обвинуваченням визнав у повному обсязі, підтвердив обставини надані обвинуваченим ОСОБА_6 та викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що отримав від останнього два пакунки з психотропною речовиною, один з яких залишив собі для власного вживання, а другий повинен був передати військовослужбовцю. В подальшому попросив сусіда ОСОБА_11 , якому не було відомо його намірів, підвезти до військової частини, де він мусив передати згорток, однак чекаючи ОСОБА_10 був затриманий працівниками поліції. Зазначив, що в ході досудового слідства сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві пояснення, щиро кається у скоєному, повністю усвідомив скоєне ним, просить суворо не карати. Орендує житло, проживає сім`єю, разом з жінкою та двома неповнолітніми дітьми, офіційно працевлаштований двірником ТзОВ «УСВ».

За згодоюучасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів, що характеризують їх особи.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив обвинуваченим, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи та кваліфікацію інкримінованого правопорушення в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб при встановлених судом фактичних обставинах, поза розумним сумнівом, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Отже, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким, конкретні обставини справи, особу винних.

Так, ОСОБА_6 , скоїв тяжкий злочин, вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований експедитором-вантажником Благодійної організації «Володимир-Волинський районний Благодійний Фонд «Доля», отже є постійний дохід, на обліку в диспансерах та спеціальних установах не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким проживає разом з матір`ю, братом та сестрою, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, де характеризується задовільно, скарг на його поведінку не надходило, активно сприяв встановленню всіх обставин скоєного ним злочинного діяння, протягом всього розгляду справи до скоєного злочину ставився із жалінням, засуджує себе за скоєне, щиро кається у скоєному. В судовому засіданні мав належну процесуальну поведінку, визнавав вину повністю, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про його намагання виправити ситуацію що склалась та пом`якшити покарання.

ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, вперше притягається до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований двірником ТзОВ «УСВ», таким чином має постійний заробіток, на обліку в диспансерах та спеціальних установах не перебуває, має постійне місце реєстрації, де характеризується задовільно, зауважень до поведінки не виникало, порушень громадського порядку не зафіксовано та скарг не поступало, проживає з сім`ю, утримує двоє неповнолітніх дітей, що також свідчить про міцні соціальні зв`язки, співпрацював з досудовим слідством, активно сприяв встановленню всіх обставин скоєного ним злочинного діяння, повністю усвідомив скоєне ним, щиро кається. В судовому засіданні також мав належну процесуальну поведінку, у повній мірі визнав свою провину, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про його намагання виправити ситуацію що склалась та пом`якшити покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи».

Беручи до уваги дані про особи винних, з урахуванням ролі кожного з обвинувачених і ступеня тяжкості вчиненого злочину, думки сторони публічного обвинувачення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме те, що останні визнали свою вину беззаперечно, бажають стати на шлях виправлення, щиро розкаялися, усвідомили протизаконність своїх дій, активно сприяли розкриттю злочину, та відсутність обтяжуючих обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що ці обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину і вважає, що слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст.307 ч.2 КК України, застосувавши ст.69 КК України, але ж з призначенням додаткового виду покарання у виді конфіскації частки майна, що належить обвинуваченим на праві приватної власності.

Суд, вважає, що призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту що до можливості для застосування відносно обвинувачених ст.75 КК України, оскільки на думку суду, враховуючи обставини справи, підстав для застосування ст. 75 КК України не має.

Призначення такого покарання обвинуваченим буде відповідати принципу необхідності і достатності для їх виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «..кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.». Разом з цим, наведені вище обставини свідчать про не можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

За вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з державного бюджету України. Суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що під час досудового розслідування для залучення експерта з метою проведення хімічних експертиз (висновки №СЕ-19/103-22/2735-НЗПРАП від 13.04.2022; №СЕ-19/103-22/2758-НЗПРАП від 14.04.2022; №СЕ-19/103-22/3761-НЗПРАП від 19.05.2022) витрачено 686,48грн., 858,10грн. та 1029,72грн. відповідно, які підлягають стягненню з обвинувачених.

Запобіжний захід, відносно обвинувачених, строк дії якого сплив 01.12.2022р. не продовжувався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.ст.96-1, 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.04.2022, 15.04.2022 та 11.05.2022 року, слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 377, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить засудженому на праві приватної власності.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить засудженому на праві приватної власності.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні не продовжувались.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових хімічних експертизи №СЕ-19/103-22/2735-НЗПРАП від 13.04.2022р. на суму 686,48гривень;№СЕ-19/103-22/2758-НЗПРАП від 14.04.2022 на суму 858,10грн. та №СЕ-19/103-22/3761-НЗПРАП від 19.05.2022 на суму 1029,72грн., а всього на загальну суму 2574,3грн., по 1287,15грн. з кожного.

Арешт, накладений на підставі ухвал судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.04.2022, 15.04.2022 та 11.05.2022 року, - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «ЗАЗ Таврія» реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , вилучений в ході проведення огляду місця події - повернути власнику ОСОБА_11 ;

- два паперові згортки із порошкоподібною речовиною, електричну лампочку, мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_18 ІЗ СІМКАРТОЮ НОМЕР_19 , вилучений в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Tecno» IMEI-1№ НОМЕР_10 , IMEI-2 № НОМЕР_11 із сімкартами операторів мобільного зв`язку «Лайфселл» НОМЕР_12 та «Київстар» НОМЕР_13 , вилучені в ході огляду місця події у ОСОБА_7 - знищити;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» IMEI-1 № НОМЕР_14 , IMEI-2 № НОМЕР_15 із сімкартами операторів мобільного зв`язку «Лайфселл» НОМЕР_16 та «Київстар» НОМЕР_17 добровільно виданий ОСОБА_10 - повернути власнику ОСОБА_10 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1