Справа № 539/855/23
Провадження № 1-кп/539/158/2023
ВИРОК
іменем України
22 березня 2023 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Пирятин, Пирятинського району, Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, з середньою освітою, офіційно не працююча, не заміжня, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом, депутатом не являється, не інвалід, раніше не судима,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 08.01.2023 за дозволом власника перебувала у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де взяла до рук мобільний телефон належний ОСОБА_7 .
У подальшому, достовірно знаючи пароль від додатку «Приват24» із пенсійної картки емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власної наживи перерахувала на свою соціальну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 870 грн., двома операціями, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Окрім цього, 09.01.2023, ОСОБА_5 , за дозволом власника перебувала у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де взяла до рук мобільний телефон належний ОСОБА_7 .
У подальшому, достовірно знаючи пароль від додатку «Приват24» із пенсійної картки емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, повторно, перерахувала на свою соціальну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 500 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Окрім цього, 30.01.2023, ОСОБА_5 , за дозволом власника перебувала у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де взяла до рук мобільний телефон належний ОСОБА_7 .
У подальшому, достовірно знаючи пароль від додатку «Приват24» із пенсійної картки емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, повторно, перерахувала на свою соціальну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 420 грн., двома операціями, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Окрім цього, 01.02.2023, ОСОБА_5 , за дозволом власника перебувала у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де взяла до рук мобільний телефон належний ОСОБА_7 .
У подальшому, достовірно знаючи пароль від додатку «Приват24» із пенсійної картки емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, повторно, перерахувала на свою соціальну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 1 510 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Окрім цього, 02.02.2023, ОСОБА_5 , за дозволом власника перебувала у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де взяла до рук мобільний телефон належний ОСОБА_7 .
У подальшому, достовірно знаючи пароль від додатку «Приват24» із пенсійної картки емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, повторно, перерахувала на свою соціальну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 1 500 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
22 лютого 2023 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, відповідно до якої ОСОБА_5 визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Під час укладення угоди прокурор та підозрювана узгодили міру покарання останній за вчинене нею кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням.
В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дала добровільну згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Потерпілим ОСОБА_7 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між підозрюваною ОСОБА_5 та прокурором, з мірою покарання, яка зазначена в угоді, повністю згодний.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнала себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Тому, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, визначене в межах, встановлених санкцією ч.4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Судові витрати, пов`язані із залученням експерта відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 369 - 371, 373 376, 471, 473, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1