Справа № 184/241/23
Номер провадження 1-кп/184/77/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000352, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідування 15.11.2022 року про обвинувачення:

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, пенсіонер, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , ЗАХИСНИКА ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2022 близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився поряд з будинком АДРЕСА_1 , де у цей час повз нього проходив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ґрунті давно сформованих неприязних відносин між останніми, у ОСОБА_3 в цей же день та час виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшов ззаду до ОСОБА_6 , який перебував на дорозі біля будинку АДРЕСА_1 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, схопив правою рукою за верхній одяг ОСОБА_6 та розвернув його до себе обличчям після чого умисно, кулаком лівої руки завдав одного удару по голові потерпілого область лівої щелепи, від якого останній втратив рівновагу та впав на дорогу.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс лежачому на дорозі потерпілому не менше трьох ударів ногами в область правого передпліччя та грудної клітини з переду, а після того як ОСОБА_6 підвівся на ноги ОСОБА_3 наніс йому ще не менше 2 ударів руками по голові в область лівої надбрівної дуги.

Вказаними навмисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівого скроневе нижне - щелепного суглобу зі зміщенням уламків, множинних забоїв волосяної частини голови, які згідно висновку судово - медичного експерта № 668 від 25.11.2022 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, а також забою правого передпліччя, яке згідно висновку судово-медичного експерта №668 від 25.11.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Потерпілий у судове засідання з`явився, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки йому зрозумілі, в частині покарання просив суд застосувати відносно обвинуваченого не суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав покази, що з ОСОБА_6 він знайомий з дитинства, проживають в с. Шолохове, весною 2022 року між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт на фоні користування землею, після чого вони не спілкувались рік, та мали неприязні відносини між собою. 15.10.2022 року о 17 годині він побачив, що ОСОБА_6 йде по вулиці Зоряній додому, зустрівши його він підійшов до останнього та схопивши його за одяг повалив на землю, почав його запитувати навіщо той побив його 13.10.2022 року, після того як ОСОБА_6 піднявся він наніс йому два удари лівою рукою по голові в область щелепи, після чого він знову схопив ОСОБА_6 , але в цей час вийшла його дружина ОСОБА_7 та зупинила бійку. ОСОБА_6 піднявся та пішов додому. У вчиненому щиро кається.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, який є раніше не судимий.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, що обтяжує йому покарання, думку потерпілого, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини та статті, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначення покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповдати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1