Справа №760/2563/23 1-кс/760/1343/23
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року, в межах кримінального провадження № 0002697 від 29 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року накладено арешт на автомобіль «Chevrole Aveo», н. з. НОМЕР_1 , влаником якого є ОСОБА_3 . Вважає, що вказаний арешт порушує його конституційні права, оскільки, починючи із 29 листопада 2022 року із вищевказаним автомобілем жодної слідчої дії проведено не було та й не планується проводити.

Таким чином, утримання автомобіля на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів є недоцільним, оскільки з моменту фактичного вилучення належного ОСОБА_3 автомобіля, 29 листопада 2022 року, тобто протягом 2 місяців слідчі дії в даному кримінальному провадженню не проводяться. У той же час, заявник позбавлений права вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, не маючи наміру його приховувати, пошкодити, псувати, втратити, знищити чи сприяти якимось чином зникненню належного йому майна.

Крім того, за результатами досудового розслідування органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, тобто в арешті автомобіля та його перебування на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відпала потреба, тому звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 14 лютого 2023 року подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі та просить його задовольнити.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак 13 лютого 2023 року подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання у її відсутність та зазначила, що на даний час відпала потреба в арешті автомобіля, оскільки слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання заявника та слідчого/прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною другою статті 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність уповноваженої особи органу досудового розслідування та заявника, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що відділенням розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Солом`янського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002697, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

19 грудня 2022 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/17765/22 накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0002697 від 29 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, а саме: транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, жовтого кольору, кузов № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , для забезпечення його зберігання як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно із даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Chevrolet» модель «Aveo», н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, жовтого кольору, кузов № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Як вбачається зі змісту ухвали, якою накладено арешт на майно, слідчий суддя керувався вимогами статті 173 КПК України, врахував розумність і співмірність обмеження права власності, а також, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в силу статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

З викладених вище норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Слідчим суддею установлено, що кримінальне провадження № 0002697 від 29 листопада 2022 року, в межах якого накладено арешт на вищевказаний автомобіль, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, про що наявна відмітка у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 727/2878/19 від 30 червня 2020 року.

Враховуючи викладене, оскільки кримінальне провадження закрито, і питання про скасування арешту майна не вирішено при закритті кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне в порядку здійснення судового контролю задовольнити клопотання та скасувати арешт майна, оскільки у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження відпала необхідність, а наявність арешту порушує права власника майна.

З огляду на викладене та керуючись статтями 98, 170-173, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И ЛА :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року у справі 760/17765/22 на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0002697 від 29 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, а саме: транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, жовтого кольору, кузов № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , для забезпечення його зберігання як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1