Справа №760/5335/23
Провадження №1-кс/760/2552/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000760 від 08 березня 2023 року,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Києва, громадянина України, українця, розлученого, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні слідчого відділення ВП-2 Солом?янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000760 від 08 березня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 08 березня 2023 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше судимому, про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, тобто у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто виконав не всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указами Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 07 листопада 2022 року, №58/2023 від 06 лютого 2023 року, затвердженими відповідно Законами України №2402-ІX від 24 лютого 2022 року, №2119-ІХ від 15 березня 2022 року, №2212-IX від 21 квітня 2022 року, №2263-ІX від 22 травня 2022 року, №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, №2915-IX від 07 лютого 2023 року в Україні діє правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 1) вироком Радянського районного суду м. Києва від 06 червня 1996 року за ч.2 ст.ст.141, 43 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 08 лютого 2001 року за ч.2 ст.140 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2004 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 4) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2008 року за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 5) вироком Васильківського міського суду Київської області від 29 листопада 2010 року за ч.2 ст.ст.156, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; 6) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.ст.185, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 7) вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2015 року за ч.1 ст.ст.162, 71, 72 КК України на 3 роки позбавлення волі, штрафу у розмірі 850 грн; 8) вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.71, ч.3 ст. 72 КК України (із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Київської області) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку; 9) вироком Солом?янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 3 (три) місяці 24 (двадцять чотири) дні, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення та перевиховання не став і знову повторно вчинив новий корисливий злочин на території Солом?янського району міста Києва.

Так, ОСОБА_8 приблизно о 12:00 годин 08 березня 2023 року, перебуваючи у коридорному приміщенні відділення №6 Київської міської клінічної лікарні №6, що розташована за адресою: м. Київ, пр. Любомира Гузара, 3, побачив відчиненні двері до палати №19, в якій на той час знаходились цінні речі громадянок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану ОСОБА_8 , перебуваючи всередині палати №19, відділення №6 КМКЛ №6 за адресою: м. Київ, пр. Любомира Гузара, 3, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, так як на той момент в палаті не було пацієнтів лікарні, а значить ніхто не завадить йому у вчиненні крадіжки, взяв з ліжка жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_9 , з середини якої дістав гаманець, з якого дістав грошові кошти в сумі 101 (сто одна) гривня, які заховав до кишені власної куртки, в яку був одягнений. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 підійшов до іншого ліжка, з якого взяв жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_10 , з середини якої дістав гаманець всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 338 (триста тридцять вісім) гривень.

В подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємно викрадене чуже майно, що належить ОСОБА_10 , був викритий сином останньої - ОСОБА_11 , який в цей момент зайшов до палати та побачив ОСОБА_5 , із повторно викраденим гаманцем із грошовими коштами у сумі 338 грн в себе в руках.

Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи що його дії викрито свідком ОСОБА_12 , відкинув гаманець із грошовими коштами у сумі 338 грн, що належить ОСОБА_10 на підлогу, після чого дістав з кишені грошові кошти в сумі 101 грн, які належать ОСОБА_9 , які навмисно пом?яв та викинув під одне із ліжок у приміщенні палати №19, так і не довівши свій злочинний умисел до кінця, з причин що не залежали від його волі, так як був затриманий ОСОБА_12 всередині палати №19 віддідення №6, КМКЛ №6, що за адресою: м. Київ, пр. Любомира Гузара, 3.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 намагався спричинити ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 338 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто виконав не всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

08 березня 2023 року о 12:30 годин ОСОБА_8 фактично затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені вказаного правопорушення.

08 березня 2023 року о 18:50 годин ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Санкція ч.4 ст.185 КК України, яка інкримінується підозрюваному, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п?яти до восьми років.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України обгрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 ; рапортом т.в.о. інспектора роти 6 батальйону 2 полку 1 УПП в м. Києві ДПП капітана поліції ОСОБА_14 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка; протоколом огляду місця події; іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов?язків, а також під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового слідства та/або суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального покарання, що пов?язане з позбавленням волі, ОСОБА_8 може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки він не має стійких соціальних зв?язків в м. Києві, не має постійного місця проживання на території м. Києві, постійного джерела доходу та наявного рухомого чи нерухомого майна.

Крім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме: вироком Радянського районного суду м. Києва від 06 червня 1996 року за ч.2 ст.ст.141, 43 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 08 лютого 2001 року за ч.2 ст.140 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2004 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2008 року за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; вироком Васильківського міського суду Київської області від 29 листопада 2010 року за ч.2 ст.ст.156, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.ст.185, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 11 березня 2015 року за ч.1 ст.ст.162, 71, 72 КК України на 3 роки позбавлення волі, штрафу у розмірі 850 грн: вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2017 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України (із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Київської області) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, вироком Солом?янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років 3 (три) місяці 24 (двадцять чотири) дні, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову повторно вчинив новий корисливий злочин на території Солом?янського району міста Києва.

Враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення.

Крім іншого, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховує вік та стан здоров?я підозрюваного ОСОБА_5 , міцність соціальних зв?язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини, наявність у підозрюваного постійного місця роботи та майновий стан.

Таким чином, у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які вимагають обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, беручи до уваги положення ч.2 ст.183 КПК України, є необхідним та достатнім обрання запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Враховуючи спосіб тa характер вчинення кримінального правопорушення, яке пов?язане із заволодінням чужим майном, майновий стан підозрюваного, міцність соціальних зв?язків, репутацію та наявність неодноразових судимостей підозрюваного, інші обставини, визначені ст.178 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Застосування інших більш м?яких запобіжних заходів не забезпечать запобіганням зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам, що підтверджують такі обставини: тяжкість вчиненого підозрюваним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими; тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинений цього злочину - позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років; за віком та станом здоров?я підозрюваний має можливість без будь-яких обмежень пересуватися, як на території України, так і за кордоном; характер вчинення злочину; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України.

Тому слідчий також просив визначити розмір застави ОСОБА_5 у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки менша застава не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину покладених на неї обов?язків. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов?язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, покликаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, просив врахувати, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, визнав вину, щиро розкаявся у чиненому, розмір викраденого є незначним.

Підозрюваний повністю підтримав позицію свого захисника, у задоволенні клопотання просив відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де він фактично проживає. Просив не застосовувати тримання під вартою, оскільки він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, крім того хворіє на цироз печінки та гепатит, а тому йому потрібно проходити лікування. Вказав, що офіційно не працює, проте інколи підробляє на будівництві, його середньомісячний дохід становить 10000-12000 грн.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як визначено ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Як убачається із матеріалів клопотання, слідчим відділом Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000760 від 08 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2001 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Таким чином під час судового розгляду знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на відсутність реєстрації місця проживання підозрюваного у м. Києві та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років). Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» у рішенні від 26 липня 2001 року, де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також на думку слідчого судді існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 неодноразово в період з 1996 року притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. Крім того, підозрюваний офіційно не працює та не має регулярного доходу., а тому може продовжити протиправну діяльність.

А тому слідчий суддя дійшов висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Адже підстав для застосування до ОСОБА_5 домашнього арешту у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 слідчий суддя не вбачає, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

При цьому слідчий суддя враховує, що стороною захисту не надано жодних доказів про стан здоров`я підозрюваного, який стверджував, що хворіє на цироз печінки та гепатит.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає необхідним, відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України визначити розмір застави у мінімальному розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн, оскільки внесення застави в такому розмірі, на думку слідчого судді, повинно достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити в подальшому його належну процесуальну поведінку в даному провадженні, а також буде помірним для підозрюваного, зважаючи на розмір отримуваного ним доходу.

У разі внесення підозрюваним застави покласти необхідно покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою, не відлучатися з м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, докласти зусиль до пошуку роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Керуючись ст.131-132, 176-178, 183, 186, 193-194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (днів) днів в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного, 12 години 30 хвилин 08 березня 2023 року.

Визначити, що строк дії ухвали закінчується о 12 годині 30 хвилин 07 травня 2023 року.

Визначити розмір застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою,

- не відлучатися з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі їх наявності, свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 07 травня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1