Справа № 279/5563/21 Провадження №1-кс/279/1282/22
У Х В А Л А
іменем України
Відповідно до п.7 Статуту КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», затвердженого рішенням тридцятої сесії Коростенської міської ради VІІ скликання від 04.04.2019 № 1428 та в новій редакції, затвердженій рішенням четвертої сесії Коростенської міської ради VІІІ скликання від 25.02.2021 № 191, суб`єктом управління Підприємством серед інших є генеральний директор, який здійснює поточне керівництво (оперативне управління).
Пунктом 7.5 Статуту передбачено, що генеральний директор діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших органах, у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами, підписує від його імені документи та видає довіреності і делегує право підпису документів іншим посадовим особам Підприємства, укладає договори, відкриває в органах Державної казначейської служби України та установах банків поточні та інші рахунки.
Крім того, генеральний директор користується правом розпорядження майном та коштами Підприємства відповідно до законодавства та цього Статуту. Забезпечує ефективне використання і збереження закріпленого за Підприємством на праві оперативного управління майна. У межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Підприємства.
Згідно з п.7.6 зазначеного Статуту генеральний директор та головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності у встановленому законодавством порядку.
Крім цього, умовами договору передбачено, що банк надає програмне забезпечення для формування відомостей, для формування та передачі платежів згідно з відомостями та для захисту даних відомостей на етапі передачі до банку. КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» згідно з обов`язками за умовами генерального зарплатного договору для зарахування коштів на карткові рахунки співробітників зобов`язане подавати відомість виключно з використанням програмного забезпечення банку. КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» згідно з обов`язками за зарплатною угодою для зарахування коштів на карткові рахунки співробітників повинно подавати до банку платіжні доручення для здійснення перерахування загальної суми заробітної плати та інших виплат з поточного рахунку на зазначений у договорі транзитний рахунок в банку, зокрема № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , МФО 300335.
При цьому, під час укладання та подальшої дії договору КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» мало надати банку перелік уповноважених осіб та зразки їх підписів (за формою згідно з додатком №1 до вказаного договору), які мають право на підписання від імені комунального підприємства листів, повідомлень, іншої документації за умовами генерального зарплатного договору.
На виконання умов указаного договору КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подано типову форму переліку осіб, що мають право розпоряджатися всіма рахунками клієнта юридичної особи, що засвідчується керівником клієнта юридичної особи. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному документі, право першого підпису надавалось генеральному директору КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_5 та медичному директору ОСОБА_6 , а право другого підпису заступнику головного бухгалтера ОСОБА_7 , а згодом головному бухгалтеру ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_5 на початку вересня 2019 року, однак не пізніше 06.09.2019, з метою сприяння провідному бухгалтеру розрахункового відділу КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_9 та бухгалтерам цього ж відділу КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у заволодінні грошовими коштами підприємства у великих розмірах, шляхом видачі завідомо неправдивих розрахунково-платіжних відомостей розрахунків по заробітній платі та іншим виплатам, які містили завищений розмір заробітної плати, вступив з ними, а також із заступником головного бухгалтера КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_7 і головним бухгалтером КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_8 у попередню змову.
У період часу з 06.09.2019 до 03.09.2021 вказані особи з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», шляхом складання, підписання та видачі завідомо неправдивих розрахунково-платіжних відомостей розрахунків по заробітній платі та іншим виплатам, які містили завищений розмір заробітної плати, заволоділи грошовими коштами зазначеного підприємства у великих розмірах.
Зазначені розрахунково-платіжні відомості розрахунків по заробітній платі та іншим виплатам передано на затвердження генеральному директору КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_5 .
На підставі вказаних відомостей ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на особові карткові рахунки провідного бухгалтера розрахункового відділу КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_9 та бухгалтерів розрахункового відділу КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 необґрунтовано виплачено заробітну плату, що не відповідає відомостям про її нарахування, на загальну суму 465 562 грн 95 коп., якою вони розпорядились на власний розсуд.
Таким чином, за період часу з 06.09.2019 до 03.09.2021 ОСОБА_9 необґрунтовано виплачено грошові кошти у сумі 175 063 грн 36 коп., ОСОБА_10 184 958 грн 96 коп., ОСОБА_11 105 540 грн 63 коп., що спричинило збитки КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», які відповідно до примітки до ст. 185 КК України є великим розміром.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 191 КК України. Крім того, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України.
Наразі Коростенською окружною прокуратурою в межах даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяних збитків, клопотав про накладення арешту на вищевказаного майна.
Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив клопотання задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 . ОСОБА_12 надав письмову заяву, зазначив, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурор зазначає, що підстави арешту є те, що зазначене майно являється предметом та знаряддям злочину, що не відповідає дійсності, також звертає увагу на те, що санкція статті не передбачає конфіскацію майна, що виключає необхідність в арешті майна підозрюваного.
Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.71 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно з ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно, небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 8 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Згідно клопотання, в ході проведення досудового розслідування за вказаним фактом у підозрюваного ОСОБА_5 у наявності є нерухоме майно.
Тобто, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення цивільного позову.
Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що не застосування арешту утруднить чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, знищення або відчуження відповідного майна підозрюваним або іншими особами.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, та як зазначено в статті 171 КПК України, вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Доказів, які б давали підставу вважати, що підозрювана особа будь-яким чином намагається приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно не подано.
Одночасно не подано доказів на підтвердження наявності майна та його вартості, на яке слідчий просить накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову, що може свідчити про співрозмірність вартості майна із розміром шкоди, зазначеної у цивільному позові.
При вирішенні питання про арешт майна суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Оскільки інформація щодо орієнтовної вартості зазначеного у клопотанні майна відсутня, тому слідчий суддя позбавлений можливості оцінити розумність та співрозмірність обмеження права власності.
За наведених обставин слідчий вважає, що клопотання належними та достатніми доказами не обґрунтовано, тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Копія згідно з оригіналом