Справа № 953/6913/22
н/п 1-кс/953/1435/23
"22" лютого 2023 р. слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Володільцем зазначеного майна є ОСОБА_4 .
Місцем зберігання даних речових доказів прокурор просив визначити СУ ГУНП СУ ГУНП в Харківській області.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.
В ході досудового розслідування встановлено, що до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли матеріали з УСБУ в Харківській області, про те що під час моніторингу сайту «Рrozorro» виявлено завершену тендерну закупівлю, яку проведено в умовах воєнного стану та в ході якої встановлено групу посадових осіб Департаменту охорони здоров`я ХМР, посадових осіб КНП «МКБЛ№25 ХМР» та ТОВ «Адванс форс» код ЄРДПОУ 41968480 під час виконання робіт за результатами проведеного тендеру здійснюють заволодіння бюджетних коштів шляхом завищення вартості виконаних будівельноремонтних робіт та зміною номенклатури будівельних матеріалів на більш дешеві за договорами № ПР-4 від 17.09.2022; ПР-3 від 25.07.2022; КР-3 від 25.07.2022.
На виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40 КПК України, надійшов рапорт співробітника СБ України в Харківській області про те, що встановлено громадянку ОСОБА_4 , адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_1 , яка працює на посаді економіста КНП «МКБЛ№25 ХМР».
03.02.2023 в період часу з 07 години 20 хвилин до 09 години 07 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2023 проведено обшук будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході проведення обшуку були виявлені та вилучені зазначені в клопотанні речі та документи, які було оглянуто та визнано речовими доказами.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказані речі (предмети) мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, зможуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування. Крім того, на даних предметах могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення, вказані речі будуть направлені для проведення відповідних експертиз, що має важливе значення для проведення досудового розслідування. Вказані предмети (речі), що вилучені під час проведення обшуку місця постійного проживання ОСОБА_4 , визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, та під час досудового розслідування за вказаним об`єктом буде призначена судова комп`ютерна технічна експертиза.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Представник володільців майна ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_11 , який діє на підставі ордерів на надання правової допомоги, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просив розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності та відсутності володільців майна та відмовити у задоволенні клопотання. Також надав письмові пояснення та відповідні докази, в яких зазначив, що протокол обшуку, в ході якого було вилучені документи та грошові кошти, складений з порушенням вимог КПК України, так протокол виданий без часу його закінчення та не містить ідентифікації, номерів та фото таблиці вилучених грошових коштів. Зазначені грошові кошти є заробленими ОСОБА_10 як заробітна плата та дохід від здійснення підприємницької діяльності, є його накопиченням за 10 років на придбання автомобілю. Крім того, ОСОБА_4 не пред`явлено обвинувачення, вона не була допитана в якості свідка, що унеможливлює застосування арешту в розумінні Глави 17 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.
03 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду з клопотанням про арешт вказаного майна, яке надійшло до суду 13 лютого 2023 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року клопотання про арешт вищезазначеного майна повернуто прокурору для усунення недоліків, встановлено строк в 72 години для усунення недоліків.
20 лютого 2022 року о 16 годині 30 прокурором під розписку отримано вказану ухвалу про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків.
Із цим клопотанням прокурор звернувся до суду 21 лютого 2022 року.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а саме документів, флешнакопичувачів та системного блоку, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначене в клопотанні майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучене 03 лютого 2023 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , про можливу причетність останньої до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України прокурором надані достатні докази, про що вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 01.02.2023 про надання дозволу на обшук за місцем проживання ОСОБА_4 . Прокурором також доведено наявність розумних підозр вважати, що вилучені під час проведення обшуку документи, флеш накопичувачі та системний блок містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 03 лютого 2023 року зазначені в клопотанні речі, документи та грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя на цій стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Завдання слідчого судді полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на цей час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає наявності будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави, а тому таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.
Разом з цим, згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Прокурором обгрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені флеш накопичувачі та системний блок, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, є необхідність у проведенні їх огляду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Враховуючи, що вилучені флеш накопичувачі та системний блок можуть містити відомості, які не мають значення для даного кримінального провадження та необхідні особам для забезпечення своїх соціальних потреб та здійснення підприємницької діяльності, з метою запобігання надмірного обмеження права власності, слідчий суддя покладає на прокурора обов`язок після зняття за участю спеціаліста інформації з флешнакопичувачів, системного блоку та проведення експертиз повернути їх власнику.
Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку документи, флешнакопичувачі та системний блок шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном, що відповідає положенням ч.1 ст.170 КПК України.
Разом з цим, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, виходячи з наступного.
За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном є не будь-яке майно, вилучене у межах проведення обшуку, а лише те майно, що не входить до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
Згідно із ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З наданих матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді від 01.02.2023 був наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , з метою відшукання та вилучення у тому числі грошових коштів здобутих злочинним шляхом.
Але в клопотанні про арешт майна прокурором не наведено будь-яких обставин та доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для арешту грошових коштів, зокрема слідчий суддя не вбачає жодних достатніх підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 та ст.98 КПК України. Прокурором не доведено можливість використання грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні, не наведено жодних обставин та не надано відповідних доказів, які б могли свідчити про наявність розумної підозри вважати, що вилучені гроші були здобуті злочинним шляхом, використані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, були предметом кримінального правопорушення, використовувались для його вчинення, були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або якимось іншим чином мають значення у даному кримінальному правопорушенні.
Крім того, наданими прокурором матеріалами підтверджено, що будинок, у якому були відшукані та вилучені зазначені в клопотанні грошові кошти, належить на праві спільної сумісної власності у тому числі чоловіку ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , який постійно проживає у даному будинку, є фізичної особою підприємцем, що здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД установлення та монтаж машин і устаткування, електромонтажні роботи, крім того отримує дохід у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи на посаді інженера-електроніка в ТОВ «РОНІКА». Останнім надані достатні докази про отримання достатнього доходу у вигляді заробітної плати та доходу від підприємницької діяльності, які свідчать про законність походження вилучених під час проведення обшуку грошових коштів.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 06 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
На підставі вищевикладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України вилучені 07.12.2022 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 грошові кошти підлягають негайному поверненню власнику майна.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Місце зберігання арештованого майна визначити за органом досудового розслідування - СУ ГУНП СУ ГУНП в Харківській області.
Зобов`язати прокурора після зняття інформації з флешнакопичувача Kingston 32 Гб, флешнакопичувача 8 Гб, системного блоку RC 350 KKP500II3500306 з жорстким диском, та проведення судових експертиз зазначеного майна передати це майно на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Роз`яснити прокурору відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 його відповідальність за зберігання арештованого майна.
В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1