КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0001119 від 04.06.2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 03.06.2022 року у період часу з 14 год. 18 хв. до 15 год. 51 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «МЕТРО» по вул. Сержа Лифаря, 2-А в м. Києві, діючи умисно, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла товар, що належить ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА», на загальну суму 415 грн. 58 коп., який поклала до сумки, що мала при собі, пройшла через розрахункові каси, не оплативши вказаний товар, та направилась до виходу з магазину, тим самим намагалась таємно викрасти чуже майно в умовах воєнного стану, однак, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки остання була затримана працівниками охорони магазину.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, просить змінити оскаржуваний вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині покладених на обвинувачену обов`язків та ухвалити апеляційним судом рішення, яким вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільненою від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок суду залишити без зміни.

Апелянт вважає, що ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 76 КК України, оскільки рішення суду не містить однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинувачену обов`язок та порядок його виконання, так як за вироком суду обвинувачена на власний розсуд має вирішувати про які саме істотні зміни в організації власного життя належить інформувати уповноважений орган з питань пробації, чи то про зміну місця роботи, чи про зміну місця навчання. Залишивши обвинуваченій альтернативний вибір у способі та обсязі виконання покладених на неї обов`язків, суд неправильно застосував положення ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор вказує, що на момент ухвалення оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вже має вищу освіту, на даний час ніде не навчається та не працює, так як є пенсіонеркою, а тому вона позбавлена можливості виконати покладений на неї судом обов`язок інформувати про зміну місця роботи або навчання, оскільки остання такої діяльності не здійснює, і у випадку подальшого вступу на навчання чи працевлаштування, у обвинуваченої не виникне обов`язку інформувати відповідний орган про істотні зміни в організації власного життя, оскільки вони не є зміною попередньо існуючого місця роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури; перевіривши матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що при застосуванні положень ст. 76 КК України суд безпідставно поклав на ОСОБА_6 обов`язок інформувати уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, оскільки остання такої діяльності не здійснювала, є пенсіонеркою, і на момент ухвалення вироку ніде не навчалась та не працювала, а тому вона буде позбавлена можливості виконати покладений на неї судом обовязок, так як у випадку її подальшого працевлаштування або вступу на навчання у неї не виникає обов`язку інформувати відповідний орган про істотні зміни в організації власного життя тому, що вони не є зміною попередньо існуючого місця роботи або навчання.

Що стосується вимог апелянта про зміну вироку в частині звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та необхідності зазначення апеляційним судом певної умови для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання, а саме, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обовязки, передбачені ст. 76 КК України, то вони є безпідставними, оскільки при застосуванні положень ст. 75 КК України суд першої інстанції обгрунтовано звільнив обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

За викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні шляхом виключення з його резолютивної частини покладені на ОСОБА_6 обовязки, передбачені ст. 76 КК України, а саме щодо її обовязку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України змінити, виключивши з резолютивної частини вироку покладені на ОСОБА_6 обовязки, передбачені ст. 76 КК України, а саме щодо її обовязку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3