Справа № 333/4935/22
Провадження № 1-кс/333/1440/22
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001313, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:

25.10.2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001313, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працює неофіційно вантажником на ринку «Анголенко», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Вiдповiдно до Указу Президента України № 64/2022 вiд 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.
14.09.2022 року, приблизно об 11 годині 00 хвилини, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись на території подвір`я домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_7 , з метою наживи та незаконного збагачення, за допомогою фiзичної сили рук відкрито викрав з рук потерпілої ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», моделі «9А», об`ємом пам`яті на 2/32 ГБ, у корпусі синього кольору, IМEI (1): НОМЕР_1 , IMEI (2): НОМЕР_2 , вартістю 3 439 гривень 20 копійок.
Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.4 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.
В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, відносно ОСОБА_5 було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку тим, йому загрожує покарання вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, метою ухилення від покарання;

- незаконно впливати на учасників кримінального провадження, шляхом залякування або підкупом, оскільки підозрюваний знайомий з потерпілою, йому відоме місце мешкання останньої, а також підозрюваному стали відомі анкетні данi свідків у кримінальному провадженні, що може свідчити про можливий вплив на них.

- вчинити iнше кримінальне правопорушення, оскільки з урахуванням вiдомостей про особу підозрюваного, а саме: нестійкi соцiальнi зв`язки, також, що підозрюваний не має офіційного місця працевлаштування, тобто відсутнє постійне джерело доходу і це дає підстави припускати те, що заробітком грошових коштів для існування є вчинення кримінальних правопорушень;

Жоден з бiльш м`яких запобіжних заходiв не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, зокрема, відсутність постійного місця проживання, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано. Особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, вiдсутнi та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 повністю підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Відповідаючи на питання слідчого судді зазначив, що ОСОБА_5 до слідчого для проведення слідчих дій приходив всього один раз. Водночас, тиждень перед цим не могли його знайти. Жодних повісток він ОСОБА_5 не видавав, номеру мобільного телефону останнього, він не знає. На цей час від потерпілої та свідків жодних заяв про вплив на них з боку підозрюваного, не надходило. ОСОБА_5 фактично не має постійного місця мешкання та веде бродяжницький спосіб життя.

Прокурор просила клопотання слідчого задовольнити та стверджувала, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. При цьому пояснив, що він свою вину визнає повністю. Після скоєння кримінального правопорушення мобільний телефон продав на ринку «Анголенко». Під час досудового розслідування він показав працівникам поліції кіоск, в який він продав викрадене майно, тобто фактично співпрацює з органом досудового розслідування. Впливу на потерпілу ніякого не було. Навпаки, після скоєного він один раз лише бачив потерпілу і попрохав у неї вибачення. Заперечує, що він веде бродяжницький спосіб життя, так як має постійне місце реєстрації, де проживає його мати, бабуся та три його рідні сестри. Враховуючи невелику жилу площу за місцем реєстрації, він вирішив знімати кімнату у свого друга за адресою: АДРЕСА_2 . Працює на ринку «Анголенко» вантажником і отримує заробітну плату у розмірі, приблизно 500 грн. щоденно з графіком роботи з 05-00 до 16-00 год.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що воно необґрунтоване та безпідставне. ОСОБА_5 лише одного разу викликали до слідчого і він з`явився. Крім того, до суду підозрюваний також з`явився без запізнень. Інформація, яка б свідчила, що підозрюваний здійснює або буде здійснювати вплив на потерпілу на свідків, відсутня. Ризики, про які зазначає прокурор, не доведені. ОСОБА_5 раніше не судимий, має сталі міцні соціальні зв`язки, працює, але неофіційно, має постійне місце проживання у м. Запоріжжі. Так як потерпілій повернутий викрадений мобільний телефон, то фактично у даному кримінальному провадженні відсутні матеріальні збитки. Вважає, що якщо слідчий суддя і дійде до висновку, що існує обґрунтована підозра та певні ризик, то до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 14.09.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.186 КК України за фактом грабежу мобільного телефону у ОСОБА_7 (кримінальне провадження №0001313).
14.09.2022 року постановою начальника СВ відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 було створено слідчу групу, старшим якої призначено слідчого ОСОБА_3
15.09.2022 року постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 було створено групу прокурорів, старшим якої призначено прокурора ОСОБА_4 .
16.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, свою вину останній визнав.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено розпис ОСОБА_5 та його захисника щодо вручення останнім об 11-00 год. 25.10.2022 року копій клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріалів до нього. Таким чином, враховуючи, що судовий розгляд фактично після 14-00 год. 25.10.2022 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 14.09.2022 року, приблизно об 11-00 год., до неї додому прийшов ОСОБА_5 , який прохав, щоб вона зі свого мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9А», подзвонила його бабусі. Вона погодилася та надала можливість ОСОБА_5 подзвонити своїй бабусі, при цьому телефон вона держала у своїй руці. ОСОБА_5 декілька разів набирав якийсь номер, а потім несподівано для неї вирвав з її рук телефон та побіг у бік залізничного вокзалу. «Запоріжжя-1». Вона почала кричати вслід ОСОБА_5 , щоб останній зупинився, але він цього не зробив. У подальшому, вона через сусідку викликала працівників поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що він працює на ринку «Анголенка» ремонтом мобільних телефонів. 14.09.2022 року до нього прийшов раніше знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_11 та запропонував придбати у нього мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А». Він погодився на цю пропозицію і віддав Володимиру 1500 грн. за мобільний телефон;
- даними,встановленими під час проведення пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 , який на фотознімку впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 14.09.2022 року йому продала мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А»;

- речовим доказом мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9А», добровільно виданим свідком ОСОБА_10 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілої та свідка, пред`явлення для впізнання), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується, що останній не судимий, має певні соціальні зв`язки: матір, трьох рідних сестер, бабусю, постійне місце реєстрації та мешкання у м. Запоріжжі, працює, але неофіційно, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Крім того, того слідчим суддею враховується той факт, що по даному кримінальному провадженню, підозрюваний свою вину визнав та попрохав вибачення у потерпілої, що мінімізує можливість впливу на потерпілу та свідка з боку підозрюваного.

Тому, вважаю, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не доведений у судовому засіданні слідчим та прокурором.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачений п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення кримінального правопорушення. Водночас, вказані ризики вважаю, є мінімальними, враховуючи наявність у підозрюваного місця постійного проживання у м. Запоріжжі та постійного заробітну, хоча і неофіційного.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні, на думку слідчого судді, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 у період з 20 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризиків, тому саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до останнього з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України. При цьому слідчий суддя враховує графік роботи підозрюваного. Вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 до 16.11.2022 року, враховуючи дату повідомлення про підозру останньому.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001313, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_2 у період з 20 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступної доби строком по 16.11.2022 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання надіслати начальнику відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для виконання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25.10.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1