Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3428/21
Провадження № 1-кп/935/85/23
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, кримінальне провадження № 0000326 від 03.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які утримуються в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, що застосування іншого запобіжного заходу до обвинувачених, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, не здатне запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо заявленого прокурором клопотання.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала щодо заявленого прокурором клопотання, вважає, що прокурором не доведені ризики щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений одружений, має трьох неповнолітніх дітей, вважає, що обвинуваченому необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо заявленого прокурором клопотання, вважає, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні не є підтвердженими.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо заявленого прокурором клопотання, вважає, що ризики, наведені прокурором, не відповідають стадії судового розгляду, оскільки всі свідки та потерпілі допитані, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Так, ухвалою суду від 31.01.2023 стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 31.03.2023 включно.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати, чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на цей час не зменшилися, і не перестали існувати, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, що може стати причиною їх переховування від суду чи вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи особи обвинувачених.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований, однак обвинувачується у вчиненні злочину стосовно підприємства де працював, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінуються йому та, згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суворість покарання за нього, яке, у разі визнання його винуватим, становить від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , альтернативних запобіжних заходів, судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні п`ять малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за злочини проти особи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінуються йому та, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, суворість покарання за нього, яке, у разі визнання його винуватим, становить від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими, не є ризиком, передбаченим ст. 177 КПК України, однак, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.

Суспільний інтерес полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються, оскільки судовий розгляд триває, свідки та потерпілі у кримінальному провадженні допитані, а тому слід забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних рішень та запобігання процесуальним ризикам, які можуть настати у разі зміни запобіжного заходу.

Встановлені ризики на цій стадії судового розгляду переважають над принципом поваги до особистої свободи. Наявність у обвинувачених стійких соціальних зв`язків не зменшує наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Більш м`які запобіжні заходи, на які посилались захисники, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України будуть недостатні для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на шістдесят днів по 26.05.2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 315 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 26.05.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 26.05.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1