Справа № 461/2833/22
пр.№ 1-кп/464/445/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000432від 19.04.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березине, Тарутинського району, Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою (5 класів), неодруженого, не працюючого, невійськовозобо`язаного, хворого СНІДом, закритою формою туберкульозу, раніше неодноразово судимого: 22.09.2003 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст.70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 27.05.2005 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 122, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 06.09.2011 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі; 06.09.2016 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;02.09.2020 року Арцизьським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України до 3 (трьох) років, покарання відбув повністю, утримується під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 15.04.2022 року близько 19.30год., в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи на площі Кропивницького у м. Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_6 , в ході якого наніс останньому удари руками по голові, внаслідок чого ОСОБА_6 втратив свідомість та йому було заподіяно тілесні ушкодження у виді перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва та суглобового паростка справа з крововиливом в м`які тканини в підборідковій ділянці і на шиї спереду, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, рани в ділянці носа, садна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, викрав сумку потерпілого ОСОБА_6 вартістю 200грн., всередині якої знаходилось майно потерпілого, а саме: грошові кошти в сумі 13000грн., мобільний телефон «Huawei P40» вартістю 2800грн., всередині якого знаходилась sim-картка мобільного оператора зв`язку «Vodafone», вартістю 100грн., та який знаходився в чохлі, вартістю 200грн., ключі від квартири, чим спричинив матеріальної шкоди на загальну суму 16300грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України визнав частково. Показав, що як він, так і потерпілий перебували стані алкогольного сп`яніння та намагалися зайти в один і той самий під`їзд, де продають горілку. Під`їзд був зачинений, вони почали сперечатися кому відкриють та хто зайде перший. ОСОБА_6 почав цікавитися, що означають його татуювання, та через це між ними виник словесний конфлікт, який переріс в штовханину. Чи падав ОСОБА_6 він не пам`ятає. Запевняє, що не мав наміру викрадати у потерпілого майно та нічого у нього не забирав. Не пригадує чи в ОСОБА_6 була при собі якась сумка, пам`ятає, що у нього був білий пакет, який він копнув. Підтвердив, що на відеозаписі з камери спостереження магазину «Напої та тютюн» відображений конфлікт між ним та потерпілим. Разом з тим, на відеозаписі з камери спостереження магазину «Напої та тютюн» зображення є розмитим та далеким, а тому не можна ствердити, що там відображений конфлікт саме між ним та потерпілим. Стверджує, що не забирав в ОСОБА_6 сумку, а тому свою вину у вчиненні розбійного нападу не визнає. Після конфлікту з ОСОБА_6 він пішов в цей ж під`їзд, де придбав собі горілку та пішов її пити в парк, неподалік костелу. Куди пішов потерпілий ОСОБА_6 йому не відомо. Просить також врахувати, що в нього є психічні порушення та він хворіє на СНІД, а в умовах установи слідчого ізолятора йому не надають належної медичної допомоги. Звертає увагу, що під час досудового розслідування у нього вилучили його сумку на мобільний телефон «Nokia», які йому так і не повернули.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що факт вчинення ним кримінального правопорушення та винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , приведеного судом до присяги, який показав, що 15 квітня 2022 року біля 19.20 години він приїхав на площу Кропивницького у м. Львові, де його колишня дружина ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту торгує овочами та фруктами, з метою передати їй гостинці для його дитини. Колишньої дружини ОСОБА_7 вже на місці не було, тому він вирішив піти на склад, де вона зберігає товар, який знаходиться в брамі неподалік. Підійшовши до брами, він побачив обвинуваченого, з яким раніше знайомий не був, та який намагався також зайти в цю браму, однак йому ніхто не відчиняв. Тоді він звернувся до обвинуваченого, та попросив, щоб зайти в браму першим, оскільки його там всі знають та йому відчинять. Тоді у нього з обвинуваченим виникла словесна суперечка, під час якої хтось його копнув ззаду, однак не обвинувачений. Після цього, ОСОБА_3 поклав йому руку на плече та попросив відійти з ним сторону порозмовляти, та почав йому наносити удари руками по голові, приблизно сім, та забрав його сумку, в якій були: гроші в сумі 13 000 грн., мобільний телефон «Huawei P40», всередині якого знаходилась sim-картка мобільного оператора зв`язку «Vodafone», який знаходився в чохлі, ключі від квартири. Чітко ствердив суду, що бачив, як саме ОСОБА_3 забрав його сумку. Після нападу він самостійно добрався додому, через біль та обезсилення, звернувся за медичною допомогою лише через два дні, бо до цього навіть не міг розмовляти. Зазначив, що свідомість відразу після нападу не втрачав, вдома відчував сильний головний біль, запаморочення, слабкість, біль у щелепі. Ствердив, що шкоду йому не відшкодовано, а викрадені речі не повернуті.

Допитана у судовому засіданні свідок дружина потерпілого - ОСОБА_8 , приведена судом до присяги, надала суду показання про те, що в п`ятницю її чоловік - ОСОБА_6 пішов на роботу, з собою взяв барсетку зі шкіри чорного кольору, в якій лежали телефон, ключі, паспорт, та велика сума грошей. Приблизно о 10:00-11:00 год. вона розмовляла з ОСОБА_6 по телефону, останній сказав, що в нього багато роботи, а після роботи має заїхати до своєї дитини від першого шлюбу, та привезти їй гостинці. Потім, вони ще раз розмовляли по телефону після обіду, ОСОБА_6 сказав їй, що вийшов на Городоцькій купити дитині гостинці. В подальшому, на телефонні дзвінки ОСОБА_6 не відповідав. Цього ж дня близько 20:00год., перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі, разом зі своєю дитиною, яка на той час хворіла, вона почула крик через вікно: «Леся…». Виглянувши, вона побачила свого чоловіка ОСОБА_6 , який був весь в крові. У нього була розбита голова, опухле обличчя, весь одяг був в крові. Вона запитала його: «що трапилось ?», однак він не міг вимовити ані слова, перебував в шоковому стані, від виклику швидкої допомоги відмовився, та приліг. Пізніше він розповів їй, що його побили та обікрали. В суботу та неділю ОСОБА_6 весь час лежав вдома, від виклику швидкої допомоги відмовився. Лише в понеділок ОСОБА_6 біль-менш прийшов до тями, написав заяву в поліцію та звернувся за медичною допомогою в лікарню. У її чоловіка - ОСОБА_6 виявили перелом щелепи в 2 місцях, та поклали на стаціонарне лікування. Запевнила, що цього дня ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, та не є конфліктною людиною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 приведена судом до присяги, надала суду показання, що ОСОБА_6 є її колишнім чоловіком, у них є спільна дитина, яку останній навідує, приносить їй подарунки. Вона працює продавцем овочів, у неї є склад з товаром в під`їзді неподалік якого, як вона потім дізналася, і мав місце напад на ОСОБА_6 . В день коли мали місце події, ОСОБА_6 мав прийти до дитини з гостинцями, однак так і не прийшов. Наступного дня, ОСОБА_6 зателефонував їй та розповів, що біля її складу на нього напали, побили та вкрали барсетку з грошима, ключами, телефоном і документами. Очевидцем побиття ОСОБА_6 вона не була. Обвинуваченого ОСОБА_3 вона візуально знає, оскільки неодноразово бачила, як він ходив в під`їзд, де в неї склад, за горілкою. Бачила обвинуваченого ОСОБА_3 вона і через кілька днів після того, як мали місце події, зауважила, що ОСОБА_3 був з чорною барсеткою, навіть сфотографувала її собі на телефон.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2022 року, який оформлено відповідно до приписів ст. 104 КПК України, та зазначену слідчу (розшукову) дію проведено в присутності понятих із дотриманням вимог ст.228 КПК України. Перед пред`явленням для впізнання потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що зможе впізнати особу, вказав про її зовнішній вигляд та описав обставини, за яких він бачив цю особу. В ході проведення пред`явлення особи для впізнання потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу, котра здійснила на нього напад, побила та заволоділа його сумкою, назвавши сукупність ознак, за якими його впізнає, і цією особою виявився ОСОБА_3 . Крім того, в протоколі пред`явлення особи для впізнання зазначено про застосування технічних засобів фіксації; долучено до протоколів фототаблиці, в яких зафіксовано хід проведення цієї слідчої (розшукової) дії (а.с. 123-129).

Протоколом огляду предметів від 20.04.2022 року, згідно якого проведено огляд диска DVD-R, із відеозаписом камери відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Городоцькій, 94 у м. Львові, наданому директором магазину, на якому наявні файли із відеозаписами відеоспостереження магазину, які були здійснені 15.04.2022 в період з 19:00:01год. по 21:30:36 год. по АДРЕСА_3 , де зафіксовано суперечку та шарпанину між особами чоловічої статі, візуально схожими на обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_6 (а.с.132-134).

Дослідженим в судовому засіданні відеозаписом камери відеоспостереження приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Городоцькій, 94 у м. Львові, який був здійснений 15.04.2022 року в період з 19:00:01год. по 21:30:36 год., на якому з часу 20:15:30 зображено ОСОБА_3 , який лівою рукою бере за шию ОСОБА_6 , потім кладе праву руку на шию ОСОБА_6 , останній здійснює супротив, тоді ОСОБА_3 тягне ОСОБА_6 і вони виходять за межі огляду відеокамери. На відеозаписі видно, що обвинувачений ОСОБА_3 одягнутий в сірі штани, чорну олімпійку та в кепці, сумки у нього немає. Потерпілий ОСОБА_6 одягнутий у чорний спортивний костюм з трьома білими полосами, а на поясі у нього висить чорна поясна сумка.

Відповідно до постанови слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 21.04.2022 року, DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.131, 136).

Протоколом огляду предметів від 27.04.2022 року, згідно якого проведено огляд диска DVD-R, із відеозаписом камери відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на площі АДРЕСА_4 , наданому адміністрацією магазину, на якому наявні файли із відеозаписами відеоспостереження магазину, які були здійснені 15.04.2022 року на площі АДРЕСА_4 , де зафіксовано бійку між особами чоловічої статі, візуально схожими на обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_6 (а.с.144-150).

Дослідженим в судовому засіданні відеозаписом камери відеоспостереження приміщення магазину «Орден пива», що на площі Кропивницького, 4-5 у м. Львові, який був здійснений 15.04.2022 року, на якому з часу відеокамери 00:29:57 зображено бійку між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 , видно як ОСОБА_3 наносить ОСОБА_6 удар правою рукою в область обличчя, після чого останній падає на тротуар, видно як ОСОБА_3 нахиляється та забирає у ОСОБА_6 поясну сумку, яку тримає в лівій руці, піднімає ОСОБА_6 та наносить йому удар правою рукою у зону обличчя, від якого останній падає на тротуар. Потім ОСОБА_6 піднімається та відходить в ліву сторону від ОСОБА_3 , тоді ОСОБА_3 на носить ОСОБА_10 ще один удар правою рукою в обличчя, від якого останній падає і не рухається. Тоді ОСОБА_3 намагається підняти ОСОБА_6 в напівсидяче положення, та йде в праву сторону, тримаючи у правій руці поясну сумку.

Відповідно до постанови слідчого СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 27.04.2022 року, DVD-R диск, на якому міститься відеозаписи з камер відеоспостереження з магазину «Орден пива», що на площі Кропивницького, 4-5 у м. Львові, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.130, 139).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №286 від 02.05.2022 року, у потерпілого ОСОБА_6 , згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №18613, за період перебування на лікуванні 19-29 квітня 2022 року в ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» було встановлено діагноз: «Перелом нижньої щелепи не уточненої локалізації». З приводу травми нижньої щелепи потерпілому було проведено оперативні втручання репозицію і фіксацію кісткових фрагментів. При комп`ютерному обстеженні черепа 21 і 26 квітня 2022р. відмічено наявність «переломів правого суглобового відростка і кута нижньої щелепи зліва». На час проведення судово медичної експертизи у потерпілого виявлено рубець в ділянці спинки носа, який є слідом загоєної рани, плями на шкірі в ділянці чола, в тім`яно потиличній ділянці зліва, в ділянці правого ліктьового, колінного суглобів, які можуть бути слідами загоєних саден, крововилив в м`які тканини підборідкової ділянки і шиї спереду. Перелом нижньої щелепи із крововиливом в м`які тканини підборідкової ділянки і шиї спереду, рана в ділянці носа, садна утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла із тупими предметами, могли виникнути 15 квітня 2022р. Перелом нижньої щелепи в ділянці кута зліва та суглобового паростка справа із крововиливом в м`які тканини в підборідковій ділянці і на шиї спереду відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Рана в ділянці носа, садна відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.120-122).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 88 від 17.05.2022, ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки розумової відсталості в ступені легко вираженої дебільності обтяженої алкоголізмом та наркоманією, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.117-119).

Згідно даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 06.05.2022 року, потерпілому ОСОБА_6 пред`явлено для впізнання чотири поясні сумки чорного кольору, одна із яких була вилучена в ОСОБА_3 , однак потерпілий ОСОБА_6 заявив, що жодна із них йому не належить, та не є тою сумкою, яка була викрадена під час нападу на нього 15.04.2022 року (а.с.110-113).
Разом з тим, постановою слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 від 21.04.2022 року, поясну сумку чорного кольору, виготовлену із матеріалу, схожого на шкіру, яка отримана в ОСОБА_3 - визнано речовим доказом (а.с.62, 114).
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.05.2022 року на чорну поясну сумку, чорного кольору, вироблену із шкірзамінника, накладено арешт (а.с. 108).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд розцінює часткове невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не викрадав майно потерпілого ОСОБА_6 , на заслуговують на увагу суду, оскільки такі доводи повністю спростовуються зазначеними вище доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд звертає особливу увагу на наступні докази, що спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не викрадав сумку потерпілого та вказують на його беззаперечну винуватість у вчиненні вказаного злочину: з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження магазинів «Напої та тютюн», що по вул. Городоцькій, 94 у м. Львові та «Орден пива», що на площі Кропивницького, 4-5 у м. Львові, чітко видно, що на початку конфлікту у потерпілого ОСОБА_11 була чорна поясна сумка, в обвинуваченого ОСОБА_3 сумки не було, а коли потерпілий впав від удару обвинуваченого ОСОБА_3 , останній нахилився та забрав сумку, а потім пішов в праву сторону, тримаючи у правій руці поясну сумку; даними протоколу пред`явлення осіб для впізнання; даними протоколів оглядів предметів, дисків із записами камер відеоспостереження; постановами про визнання їх речовими доказами; показаннями свідка ОСОБА_8 , яка ствердила, що вранці потерпілий пішов з сумкою в якій були гроші, ключі, телефон і документи, а повернувся весь побитий і без сумки; показаннями потерпілого ОСОБА_11 , яким вказано обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення та чітко на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила на нього напад та забрала його сумку.
При цьому, суд не має підстав не вірити показанням потерпілого, оскільки такий до дня вчинення кримінального правопорушення з обвинуваченими знайомий не був, судом не здобуто доказів чи підстав з яких він може оговорювати обвинуваченого, а тим більше після попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань у відповідності до вимог ст.384 КК України.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_11 дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи, підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, визнані судом належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.
Доводи сторони захисту про те, що сумка вилучена у ОСОБА_3 не належить потерпілому ОСОБА_6 , не спростовують факт викрадення сумки обвинуваченим в потерпілого, який зафіксований на камерах відеоспостереження, підтверджується показами самого потерпілого ОСОБА_6 та сукупністю інших вищезазначених доказів.

Щодо покликань сторони захисту на те, що на відеозаписі з камери відеоспостереження приміщення магазину «Орден пива», що на площі Кропивницького, 4-5 у м. Львові, видно лише силуети осіб, які б`ються, та неможливо встановити, що це саме обвинувачений наносить потерпілому удари та забирає його сумку, то такі спростовуються, відеозаписом з іншої камери відеоспостереження, зокрема приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Городоцькій, 94 у м. Львові, де чітко видно штовханину між обвинуваченим та потерпілим, видно їх обличчя, одяг, статуру, зовнішній вигляд, які є візуально схожими з особами, що зображені на відеозаписі з камери відеоспостереження приміщення магазину «Орден пива», що на площі АДРЕСА_4 , який здійснювався цього ж дня приблизно в цей самий проміжок часу, просто з іншого ракурсу та відстані.
Покликаннясторони захисту на те, що заява потерпілого ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення написана лише через декілька днів, не спростовують вище встановлені обставини події кримінального правопорушення, та пояснюються незадовільним станом здоров`я потерпілого, спричиненими йому тілесними ушкодженнями, показами самого потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , щодо перебування потерпілого у важкому стані.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення, та суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючою ознакою вчинений в умовах воєнного стану й відповідно органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з положеннями ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст. 187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та є умисним, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, також суд враховує й фактичні обставини вчиненого злочинного діяння та відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, у вчиненому не розкаявся, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, неодружений, перебуває на «D» обліку з 2006 року у лікаря нарколога, та з 21.09.2015 року перебуває на «D» обліку у лікаря психіатра, хворіє на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) 3-ї клінічної стадії, закриту форму туберкульозу, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість якого не знята на не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про сталість його незаконної поведінки, за місцем останнього відбування покарання характеризується з негативної сторони, на час вчинення злочину перебував під адміністративним наглядом.
З урахуванням обставин справи,ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, стану його здоров`я, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст.65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Підстав для застосування вимог ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.
Оскільки судом призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою обраний ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.04.2022 року (продовжений відповідними судовими рішеннями), слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення (тобто до 06.01.2023).
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з часу обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, а саме з 21.04.2022 року. Окрім цього, у строк покарання ОСОБА_3 підлягає зарахуванню строк перебування його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.05.2022 року, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, з конфіскацією майна.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення (тобто до 06.01.2023 року).
Строк відбуття покарання рахувати з 21.04.2022 року, тобто з часу обрання запобіжного заходу, зарахувавши у строк відбування покарання термін перебування під вартою.
Скасувати арешт накладений згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 02.05.2022 року на чорну поясну сумку, чорного кольору, вироблену із шкірзамінника.
Речові докази:
- DVD-R диск, на якому міститься відеозаписи з камер відеоспостереження з магазину «Орден пива», що на площі Кропивницького, 4-5 у м. Львові, який приєднаний до матеріалів справи - залишити при справі;
- DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Городоцькій, 94 у м. Львові - залишити при справі;
- чорну поясну сумку, чорного кольору, вироблену із шкірзамінника, яку передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області повернути по приналежності ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1