Справа № 629/2115/22
Провадження № 1-кс/629/195/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001389 від 19.11.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, працюючого бригадиром (звільнений) ВП «Лозівська база служби матеріально-технічного забезпечення» РФ Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.11.2011 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, 26.12.2013 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 25 днів;

- 12.03.2016 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.289 ч.2,71 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, дані про звільнення відсутні;

- 05.04.2019 Харківським районним судом Харківської області за ст.391 ч.1,71 КК України до 1 року 8 місяців 30 днів позбавлення волі, 04.01.2021 звільненого за відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 18.11.2022, приблизно 20-00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та господар квартири ОСОБА_12 спільно вживали алкогольні напої.

Перебуваючи, за вищевказаною адресою, в ході раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 , виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_11 , який сидів на стільці у кімнаті, та наніс йому один удар правою рукою в область голови, внаслідок чого останній впав на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , зі стільця, на якому сидів ОСОБА_11 , викрутив дерев`яну ніжку, та, тримаючи її у правій руці, наніс нею ОСОБА_11 не менше 7 ударів в область голови та тулуба, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, множинні садна і синці на голові та обличчі, забійну рану на внутрішній третині правої бровної дуги, субконюнктивальний крововилив обох очей, субарахноїдальний крововилив, субдуральну гематому.

Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 08-40, ОСОБА_11 помер в неврологічному відділенні КНП «Лозівської ТМО ЦРЛ».

Причиною смерті ОСОБА_11 став набряк - набухання головного мозку, зумовлений черепно-мозковою травмою з крововиливами під оболонки головного мозку.

Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між травмою голови, отриманою ОСОБА_11 і настанням його смерті.

Травма голови, яка мала місце у ОСОБА_11 , має ознаки тілесного ушкодження, небезпечного для життя та перебуває у прямому причинному зв`язку з його смертю.

19.11.2022 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001389, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

20.02.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що не причетний до вчинення злочину, оскільки в той день перебував в іншому місці, не вживав алкоголь з тією компанією, що зазначена в повідомленні про підозру та з такими особами - «бомжами» не спілкується, заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запропонованого слідчим та прокурором, вислухавши думку захисника, яка з урахуванням позиції її підзахисного заперечувала проти обрання підозрюваному визначеного запобіжного заходу, мотивуючи тим, що смерть ОСОБА_11 через місяць могла наступити і від неналежного лікування та неправильно наданої медичної допомоги, просила застосувати домашній арешт в певний період доби, з можливістю працювати, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній неодноразово судимий, має не зняті та не погашені у законному порядку судимості, вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з умисним тяжким тілесним ушкодженням, що спричинило смерть потерпілого, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001389, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001389 від 19.11.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою визначити до 20.04.2023.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та його захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_13