КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3608/2022
Категорія ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року у кримінальному провадженні №0004185 стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, зареєстрована
та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що 05 серпня 2019 року близько 15 год 20 хв ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи по АДРЕСА_2 та скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу з верхньої полиці кухонної шафи, яка знаходиться на кухні в будинку за вищевказаною адресою, таємно викрала належні ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2200 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 62 959 грн, та 800 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 20 424 грн. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 83 383 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року змінити в частині призначеного покарання; роз`яснити ОСОБА_8 право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у випадку відмови ОСОБА_8 призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, та на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час призначення ОСОБА_8 покарання. Звертає увагу на те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що було встановлено судом, проте обвинувачуваній призначено покарання у виді обмеження волі, в той час як відповідно до положень ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, 05 серпня 2019 року. Отже на момент звернення з апеляційною скаргою минуло більше ніж три роки та закінчились строки давності притягнення ОСОБА_8 до відповідальності, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) є підставою для звільнення обвинуваченої, якщо вона проти цього не заперечує, від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження. У разі заперечення ОСОБА_8 проти звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України вона повинна бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

У судове засідання обвинувачена та захисник не прибули, але направили суду спільне клопотання, в якому сторона захисту просить скасувати вирок суду першої інстанції, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який з урахуванням клопотання сторони захисту частково підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є обґрунтованими.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення цього кримінального правопорушення передбачені такі альтернативні види покарання, як штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, обмеження волі.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, не врахував, що обвинувачена має на утриманні доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , отже не виконав вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі прокурор також зазначає, що в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , де вирок суду першої інстанції не набрав законної сили, під час строку апеляційного оскарження закінчилися строки давності.

Сторона захисту, як зазначалося вище, направила до суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як убачається з матеріалів провадження та встановлено судом першої інстанції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 вчинила 05 серпня 2019 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України у редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ - віднесено до кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Чинні положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до набрання вироком законної сили минули три роки.

З урахуванням обставин кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , станом на 06 грудня 2022 року сплинуло більше трьох років від часу вчинення кримінального правопорушення. При цьому матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався. А відтак закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, що є правовою підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції - скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , з урахуванням її клопотання - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0004185 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «iPhone Х Мах» моделі «МТ562Х/А» повернути ОСОБА_11 ; мобільний телефон «iPhone11 Pro» моделі «MWМL28/А2218» повернути ОСОБА_12 , мобільний телефон «iPhone11 Pro» моделі «MWH72LU/А» повернути ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4