Справа № 308/6789/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна.
У клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу Volkswagen Caddy жовтого кольору, днз НОМЕР_1 . Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.06.2022 р. було накладено арешт на зазначений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 як законного власника майна.
В судове засідання заявник не з`явився, в клопотанні зазначив про розгляд клопотання без його участі.
В судове засідання прокурор не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, не заперечує проти задоволення вказаного клопотання.
На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно ст.131КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Із змісту ч.1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 ЦПК України).
Поряд з цим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2022 року справа №308/6789/22 клопотання слідчого у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Caddy», жовтого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до паперового конверту та скріплено підписами понятих та слідчого.
Постановою старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 30.09.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони».
Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018 року).
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду №372/2904/17-ц від 15.05.2019 року арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 (провадження N 14-516цс19) у пункті 28-32 зроблені наступні правові висновки.
Частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.
Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.
Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.
За наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, так як кримінальне провадження на даний час закрито, а тому, відпала потреба у подальшому застосуванні зазначеного арешту майна.
Керуючись вимогами ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2022 року (справа №308/6789/22) у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 01.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на майно, яке згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen», 1999 року випуску, моделі «Caddy», жовтого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Транспортний засіб марки «Volkswagen», 1999 року випуску, моделі «Caddy», жовтого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходиться на спец майданчику відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_4 або її представнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1