Справа № 750/1541/23
Провадження № 1-кс/750/1314/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 26.01.2023 відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, утриманців не маючого, з вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и л а :

Прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, але не довше строку досудового розслідування, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

В судовому засіданні учасники висловили наступні позиції.

Прокурор просив задовольнити клопотання, продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зазначаючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Захисник з клопотанням не погодився, вважав, що відсутні підстави брати до уваги наявні в матеріалах клопотання характеризуючі матеріали, зокрема, службові характеристики, оскільки вони зроблені після знинення підозрюваного, є необ`єктивними. Просив взяти до уваги характеризуючі матеріали, надані стороною захисту. Також захисник просив врахувати, що в справі відсутні докази самовільного залишення підозрюваним військової частини. Ваажає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою терміном на 60 діб необгрунтовано, можливо встановити більш менший термін або застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний думку захисника підтримав. Просив врахувати його позитивну службу, нагороди, грамоти.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м.Чернігові) ТУ ДБР, розташованого у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

16.01.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 5 ст. 407 КК України. Час фактичного затримання 16 година 10 хвилин.

17.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

18.01.2023 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду

м. Чернігова ОСОБА_5 обрано запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15.03.2023.

10.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчий та прокурор наполягають на існуванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, знищення, сховання або перетворення будь-якої із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачене безальтернативне передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він неодружений, утриманців не маючий, раніше не судимий.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором, як переховування обвинуваченого від суду через тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи і таке втручання в право обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимозі пропорційності.

Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику впливу на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що такий ризик продовжує існувати, аж до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Враховуючи характер відносин підозрюваного зі свідками, слідчий суддя не виключає можливості здійснення на них тиску на них.

Оцінюючи ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, зокрема, створити штучні докази та підбурити осіб, до дачі завідомо неправдивих свідчень, слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, такий ризик продовжує існувати.

Разом з тим, на даному етапі ризик продовження вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, недоведений.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на заставу або цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя враховує, що інший більш м`який запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, оскільки, перебуваючи в умовах домашнього арешту, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд.

Надані стороною захисту позитивні характерстики ОСОБА_5 з попередніх місць служби, нагороди та грамоти, із врахуванням наведених вище обставин, не є настільки переконливим та вагомим фактором, щоб знизити ризики, встановлені судом, до маловірогідності настання чи повністю виключити такий ризик.

Слідчий суддя враховує подані захистом матеріали, однак вважає, що зазначені відомості не усувають встановлених ризиків та не є достатнім стримуючим фактором для запобігання його реалізації.

Крім того, враховується, що у підозрюваного наявне постійне місце проживання поза межами органу досудового розслідування, відсутність офіційного працевлаштування на даний час, на думку слідчого судді, є обставиною, що унеможливлює зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, та підтверджує існування ризику впливу на свідків.

Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п. 33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 15.03.2023, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних дій, зокрема, забезпечити право підозрюваного на ознайомлення з даними матеріалами, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, вручити його підозрюваному, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, клопотання є достатньо обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню.

Крім того, слідчим суддею враховуються приписи ч. 8 ст. 176 КПК України.

Разом з тим, є слушними доводи сторони захисту щодо необгрунтованості продовження строку на 60 діб.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, такий з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, не виходить за межі розумного строку. Розмір застави не визначати, враховуючи приписи ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.183, 197 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з подальшим триманням у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», до 15.04.2023, але в межах строку досудового розслідування.

Строк закінчення дії ухвали -15.04.2023.

Розмір застави не визначати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та проголошено 15.03.2023 о 13 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1