Справа № 309/584/20
Провадження № 1-кп/309/385/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст об`єднані кримінальні провадження, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001235 від 30.12.2019 року та № 0000370 від 27.03.2020 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, вироком Хустського районного суду від 3 червня 2021 р. за ч.3 ст. 185 та ч.1 ст.304 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 29 грудня 2019 року, у невстановлений слідством час знаходячись по АДРЕСА_4, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, проник до дворогосподарства НОМЕР_1 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у гаражне приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки "Турист" вартістю 1000 грн. В подальшому продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 з території даного дворогосподарства викрав чугунну ванну вагою 105 кг вартістю 409 грн. В подальшому продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на незаконне збагачення, ОСОБА_3 , відвіз ванну до пункту прийому металобрухту, а велосипед продав невстановленій слідством особі. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1409 грн.

Окрім цього, ОСОБА_3 26 березня 2020 року, біля 11 години, знаходячись по АДРЕСА_2, що належить фізичній-особі підприємцю ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, проник на територію складського приміщення, подолавши при цьому огорожу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у складське приміщення, що використовувалось як сховище, звідки таємно викрав сто двадцять одну (121) насадку до КЕГ та десять (10) редукторів СО2. Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 85 650 гривень .

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду ствердив, що він дійсно 29 грудня 2019 р. в АДРЕСА_3 викрав велосипед та чугунну ванну , яку за допомогою викраденого велосипеду відвіз на пункт прийому металобрухту, де її і здав , а велосипед в подальшому продав невідомій собі. Також він 26 червня 2020 р. в АДРЕСА_2 з складського приміщення викрав десять редукторів та насадки до КЕГ , які в подальшому також бажав здати та металобрухт.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився . В матеріалах справи наявна заява від представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 про розгляд справи без участі потерпілого та його представника.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 представником якого є адвокат ОСОБА_9 не з`явився. Про місце і час проведення розгляду справи представник ОСОБА_9 належним чином була повідомлена шляхом надіслання СМС повідомлення, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що будучи неодноразово належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи представник ОСОБА_9 в судові засідання не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла, суд заслухавши думку інших учасників справи, які просили продовжити розгляд справи, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_9 .

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України оскільки він своїм діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яка поєднана з проникненням в інше приміщення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин , який передбачений ч.3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання - щире каяття

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, враховуючи особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, характеризуються посередньо за місцем проживання, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи думку прокурора щодо необхідної міри покарання, , суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі .

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та не дають підстав для звільнення цієї особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу. Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання для, прикладу, зі звільненням від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як таке, що не забезпечить виконання мети регламентованої ст. 50 КК України.

Відповідно до положень п. п. 1 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у вироку в резолютивній частині зазначається, зокрема, покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Питання про призначення покарання за сукупністю злочинів виникає у тих випадках, коли злочинна діяльність особи проявляється у вчиненні одного або декількох діянь, які кваліфікуються за двома або більше кримінально-правовими нормами Особливої частини КК України, до засудження за будь-який з них.

За змістом пунктів 1 та 2 частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю злочинів покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Судом встановлено , що вироком Хустського районного суду від 3 червня 2021 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та ч.1 ст. 304 КК України 3 років і 2 місяців позбавлення волі . На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у вигляді 3 років і двох місяців позбавлення волі.

За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та частково йому приєднати один місяць позбавлення волі згідно вироку Хустського районного суду від 3 червня 2021 р.

Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити у порядку передбаченому ст. 100 КПК України .

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років і трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Хустського районного суду від 3 червня 2021 р. у вигляді одного місяця позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років і чотирьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі - чугунну ванну, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити у потерпілого ОСОБА_10 .

Речові докази по справі - експертний пакет НПУ ГСУ № 4355675, № 7154744 в яких знаходяться молоток та викрутка, та які знаходяться в кімнаті речових доказів Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області - знищити

Речові докази по справі - сто двадцять одна насадка до КЕГ та десять редукторів СО2 , які передані на зберігання ОСОБА_11 - залишити у ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1