Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2746/22
Провадження №: 1-кп/332/73/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, військовослужбовця роти охорони Рівненського РТЦКтаСП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року за № 2 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17 травня 2022 року № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України лейтенант ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , являється прямим начальником солдату ОСОБА_8 , кулеметнику 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Відповідно до ст.ст. 112-1 112-2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України старший сержант ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді головного сержанта 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , являється прямим начальником солдату ОСОБА_8 , кулеметнику 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 112-1 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, головний сержант роти в мирний і воєнний час відповідає за надання командирові роти інформації та пропозицій з питань професійного розвитку, просування по службі та з інших питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх навчання і виховання, військову дисципліну, організацію правильного зберігання і експлуатації озброєння, техніки та іншого майна роти, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, правильне несення служби добовим нарядом роти.

Головний сержант роти підпорядковується командиру роти і є прямим начальником усього особового складу роти.

Зокрема, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту, старший солдат ОСОБА_10 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Окрім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Так, 30 вересня 2022 року близько о 12 години солдат ОСОБА_5 разом з головним сержантом 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Лєсніком ОСОБА_11 та командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Боб`яком ОСОБА_12 прибули до штабу військової частини НОМЕР_1 який розташовано у АДРЕСА_2 . Перебуваючи в приміщенні штабу між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з іншої сторони виник словесний конфлікт через небажання ОСОБА_5 подальшого проходження військової служби на вказаній посаді та його переведення для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку зі станом здоров`я.

Виконуючи свої обов`язки із забезпечення бойової готовності роти, бойової підготовки, виховання, військової дисципліни, перевірки морально-психологічного стану особового складу роти, підтримання внутрішнього порядку, головний сержант 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Лєснік ОСОБА_11 та командир 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Боб`як ОСОБА_12 намагалися заспокоїти ОСОБА_5 однак останній, усвідомлюючи протиправний та позастатутний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що головний сержант 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Лєснік ОСОБА_11 та командир 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Боб`як ОСОБА_12 є його прямими начальниками за посадою та званням, реалізуючи прямий умисел, що виник раптово, направлений на заподіянням тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, в присутності інших військовослужбовців, наніс два удари кулаком в область обличчя ОСОБА_9 та один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_7 , чим заподіяв останнім побої.

Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 405 КК України, як заподіяння побоїв начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з війської служби.

03.11.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_13 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 405 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що з урахуванням щирого каяття при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.4 ст.405 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Захисник проти затвердження угоди не заперечував.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які викликались до суду шляхом направлення судових повісток у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без них та призначити покарання з урахуванням позиції прокурора та укладеної угоди про визнання винуватості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови вказаної угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити по кримінальному провадженні № 0000319угоду про визнання винуватості від 03.11.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.405 КК України, та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Запобіжний захід у обвинуваченого наразі відсутній.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1