Справа № 522/5011/23
Провадження №1-кп/522/1666/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20.03.2023 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000075 від 24.02.2023 на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, із середньою освітою, який не працює, не одруженого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляд до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час підготовчого судового засідання сторони просили суд звернутися до Одеського апеляційного суду із поданням про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 на розгляд до Ренійського районного суду Одеської області, посилаючись на те, що інкримінований злочин вчинено на території Ізмаїльського району Одеської області.

Також прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, посилаючись на його невідповідність вимокам КПКУ.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.

Згідно із ч.3 ст. 315 КПКУ під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не одружений, офіційно не працевлаштований, та немає міцних соціальних зв`язків.

На досудовому розслідуванні відносно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ували суду спливає 22.03.2023 року.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованого злочину, дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи впливати на свідків.

Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Тому строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.

Також суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 необхідно направити за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області, з огляду на наступне.

Згідно із обвинувальним актом, місцем вчинення злочину є м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ренійського районного суду Одеської області.

Приписами ч. 1 ст. 32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Таким чином, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно із ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Враховуючи викладене, з метою дотримання правил територіальної підсудності, необхідно звернутися із відповідним поданням до Одеського апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.177,178, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Звернутися до Одеського апеляційного суду із поданням про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 на розгляд до Ренійського районного суду Одеської області.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 20.05.2023 включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 20.05.2023.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: