Провадження № 1-кп/161/953/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 листопада 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000609 від 26.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Підбуж Дрогобицького району Львівської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватний підприємець, працює менеджером ТОВ «Юмаркет 6», неодружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, згідно ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст.390-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року у справі № 161/2394/22 ОСОБА_3 видано обмежувальний припис, строком на шість місяців, яким визначено такі тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : 1) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільних дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; 2) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільних дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , а також за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , місцем навчання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в Луцькому ліцеї № 21 за адресою: м.Луцьк, вул. Кравчука, 14; місцем навчання ОСОБА_10 в дошкільному начальному закладі № 11 «Золота рибка» за адресою: м.Луцьк, пр.Соборності, 6А; 3) усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; 4) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактувати з ОСОБА_5 та їх спільними дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; 5) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_5 та їх спільних дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними.
Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2022 року, діючи умисно, з метою невиконання тимчасових обмежень (приписів), визначених вищевказаним рішенням суду, яке згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 25 квітня 2022 року по 17 серпня 2022 року, не усунув ОСОБА_5 , з якою у період часу з 28.08.2003 по 03.05.2022 перебував у шлюбі, перешкоди у користуванні майном за адресою: АДРЕСА_1 , що є її приватною власністю; перебував у місці проживання ОСОБА_5 та їх спільних дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив та не виконав вимоги обмежувального припису.
ОСОБА_3 інкримінується вчинення умисних дій, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, тобто вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст.390-1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ст.390-1 КК України, не визнав та показав, що квартира також належить і йому на праві власності, в квартирі він не проживав, оскільки там відсутнє світло, в квартирі перебував лише за відсутності потерпілої. При розгляді цивільної справи він не брав участі, оскільки хворів, рішення суду про обмежувальний припис він не отримував, можливо 25.04.2022 його повідомила адвокат про рішення суду, однак він думав, що йому лише не можна наближатися до місця проживання дружини та дітей, які проживали в смт.Олика. Підтвердив той факт, що його адвокатом подавалася апеляційна скарга на рішення суду від 17.02.2022.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні, показала, що 03 грудня 2021 року вона разом з дітьми залишила квартиру, оскільки її чоловік бив дітей. Вони поїхали до мами, згодом орендувала квартиру в Луцьку. Обвинуваченому було відомо про обмежувальний припис, оскільки вона саме про це йому говорила, однак останній їй погрожував та забороняв приходити в квартиру. В квартирі по АДРЕСА_5 проживає обвинувачений, його брат, родичі, вони фактично чергують в квартирі, щоб ніхто туди не потрапив. Повідомила, що вона бажає проживати в квартирі, однак доступу немає, так як замінені вхідні замки, підтвердила той факт, що з 25.04.2022 по 17.08.2022 в неї не було можливості потрапити в квартиру. Також повідомила про те, що викликала працівників поліції щоб допомогли зайти в квартиру, коли там перебував обвинувачений. В квартирі припинене постачання електричної енергії за її ініціативою, оскільки вона не могла зняти показники лічильника. Наполягала на суворій максимальній мірі покарання для обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що потерпіла є її дочкою, а обвинувачений колишнім зятем. Близько року назад до неї приїхала дочка з дітьми жити, оскільки, зі слів дочки, обвинувачений її побив. З 25.04.2022 по 17.08.2022 дочка проживала в неї, оскільки не могла потрапити в квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_5 , через агресивні дії зі сторони обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 , який є інспектором Луцького РУП ГУНП у Волинській області, в судовому засіданні показав, що орієнтовно літом 2022 року надійшов виклик потерпілої, згідно якого вона повідомила про те, що її чоловік порушив обмежувальний припис. На місце події (вул.Конякіна) він прибув разом з колегою ОСОБА_13 . На місці заявниця показувала документи щодо припису, повідомляла про замінені замки. Біля квартири телефонували обвинуваченому, але останній повідомив те, що не буде відкривати двері. Також повідомив що здійснювали на місці фіксацію за допомогою бодікамери.

Показання допитаних потерпілої та свідків є чіткими, послідовними та дають змогу частково відтворити обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.

На підставі заяви ОСОБА_5 були внесені відомості в ЄРДР за ст.390-1 КК України.

До матеріалів кримінального провадження потерпіла добровільно надала для приєднання ряд документів.

Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2022 підтверджується факт видачі обмежувального припису, яке 14.07.2022 постановою апеляційної інстанції залишене без змін.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.05.2022 встановлено, що шлюб між потерпілою та обвинуваченим розірваний.

З копій матеріалів судової справи №161/2394/22 вбачається, що обвинуваченому та його представнику було відомо про звернення ОСОБА_5 до суду з заявою про видачу обмежувального припису, останні в судові засідання неодноразово не з`являлися з тих чи інших причин, а тому розгляд заяви відбувся 17.02.2022 за відсутності ОСОБА_3 та його представника. 17.02.2022 копія рішення була надіслана всім учасникам. 24.03.2022 представник ОСОБА_3 зверталася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а 27.05.2022 представником вже була подала апеляційна скарга.

На запити дізнавача в порядку ст.ст. 40, 93 КПК України витребувана та отримана інформація від Луцького РУП ГУНП у Волинській області та ОСББ «Конякіна, 17А» (відеозаписи на DVD-R дисках).

Отримані речі (диски) оглянуто, визнано речовими доказами у справі згідно постанов дізнавача від 10.08.2022 та 11.08.2022, оскільки вони відповідають критеріям речових доказів, визначеним ч.1 ст.98 КПК України.

В суду відсутні підстави вважати, що диски вилучено з порушенням кримінальних процесуальних норм, оскільки вони добровільно були надані на запити дізнавача для подальшого їх використання під час досудового розслідування.
Дослідженими в судовому засіданні протоколами оглядів від 10.08.2022 та 11.08.2022, які були проведені та оформлені з дотриманням вимог ст.ст. 104, 105, 223, 237 КПК України, встановлено, що:

- 07.08.2022 працівники поліції та потерпіла намагалися потрапити в квартиру, при цьому телефонували обвинуваченому, останній не заперечував що перебував в квартирі, однак відмовився це робити без адвоката;

- в період часу з 25.04.2022 по 10.08.2022 обвинувачений неодноразово перебував тривалі періоди в під`їзді будинку АДРЕСА_1 .

За клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні були досліджені докази, які були відкрити учасникам в порядку ст.290 КПК України під час слухання справи в суді.

Так на адвокатський запит надана відповідь з ПАТ «Волиньобленерго», з якої вбачається, що 16.02.2022 ОСОБА_5 звернулася з заявою про припинення постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2022 встановлено, що за ОСОБА_3 визнано право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в судовому засіданні досліджені докази сторони захисту, які буди надані дізнавачу під час досудового розслідування, а саме: заяви ОСОБА_5 про проведення дій щодо повернення транспортного засобу та добровільна згода на огляд автомобіля; заява про отримання автомобіля; заява про припинення дій щодо повернення автомобіля; інформація про звернення потерпілої в правоохоронні органи.

За результати показань учасників та дослідження письмових доказів, суд критично оцінює показання обвинуваченого, вважає їх неспроможними, даними з метою уникнення відповідальності за вчинене, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, а також показаннями потерпілої та свідків, які є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні.

Така стратегія захисту, яка висунена зі сторони обвинуваченого, на думку суду, є нічим іншим, як способом уникнення останнім кримінальної відповідальності, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 достовірно володів інформацією щодо обмежувального припису та свідомо його не виконував.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом спростовувати версію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому правопорушення.

Згідно з ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд, оцінивши кожний доказ та сукупність зібраних доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя (колишнього подружжя).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному кримінальному правопорушенні, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків кримінального правопорушення, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, з огляду на заперечення обвинуваченим під час судового розгляду своєї винуватості, фактичне визнання обставин, які інкримінуються, лише в судових дебатах, а тому суд не розцінює таку поведінку як щире каяття, тобто обставиною, що пом`якшує покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше несудимий, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, працевлаштований.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої, думки сторони обвинувачення щодо суворої міри покарання у виді арешту, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді арешту на строк, який ближчий до мінімального.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення такого строку покарання, який буде ближчим до максимальної межі.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді обмеження волі суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого.
Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази у справі, а саме: DVD-R диски залишити при матеріалах кримінального провадження упродовж всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий