ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1889/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/64/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.162, ч.2 ст.121, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

-за участю прокурора ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8

-обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 вересня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, до затримання працюючого на посаді логіста в ТОВ «ТК Союз» (м.Дергачі Харківської області), не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено:

-за ч.1 ст.162 КК України на 2 роки обмеження волі;

-за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року) ОСОБА_9 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.09.2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого реєстрації та фактичного місця проживання, раніше судимого:

-10.06.2005 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-23.11.2005 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.ст.70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі;

-19.04.2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.395, ч.1 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-13.11.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ст.391, ст.71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-30.10.2014 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-30.01.2017 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі (з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25.07.2017 року);

-26.03.2020 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджено:

-за ч.1 ст.162 КК України на 2 роки обмеження волі;

-за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 визначено покарання 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання призначених покарань за цим вироком та за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 26.03.2020 року ОСОБА_10 визначено остаточне покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року) ОСОБА_10 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання - 24.01.2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як установив суд, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 02 січня 2021 року близько 15 год. разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 прибули до багатоквартирного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , з метою примусового повернення особистого майна ОСОБА_11 , яке він залишив там напередодні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 спочатку проникли на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою. Після чого, вони зайшли до багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , надалі ОСОБА_10 , діючи спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , втілюючи в життя їх спільний злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, діючи всупереч ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника, спочатку увійшли до будинку та підійшовши до дверей кв. АДРЕСА_4 , застосовуючи фізичну силу вибили вхідні двері та зайшли у дану квартиру, в супереч волі власниці вказаної квартири ОСОБА_12 .

Після вчинення вищевказаних дій, під час незаконного перебування в приміщенні кв. АДРЕСА_5 , близько 15 год. 15 хв., у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з одного боку, та ОСОБА_12 , який проживає у даній квартирі, з іншого боку, виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій спільний, злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 наблизились до ОСОБА_12 , та оцінивши ситуацію, що склалася, проявляючи агресію, відчуваючи ненависть до нього, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого задуму, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, кулаками та обутими ногами, з силою, почали почергово наносити удари кулаками та взутими ногами в область голови ОСОБА_12 , нанісши при цьому не менше п`ятнадцяти ударів потерпілому, внаслідок чого, ОСОБА_12 , відчуваючи сильний біль, впав на підлогу та втратив свідомість.

Розуміючи той факт, що ОСОБА_12 не чинить жодного опору через непритомний стан, вважаючи виконаними усі необхідні дії для доведення злочину до кінця, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли із місця події.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зазначений вище період часу виконали усі дії, які вважали за необхідне, піддавши таким чином травматизації особливо важливі життєві органи потерпілого, що призвело до розвитку небезпечного для його життя стану.

Того ж дня потерпілого ОСОБА_12 було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В результаті сумісного протиправного діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили потерпілому ОСОБА_12 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з наявними крововиливами та саднами на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку, яке належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №Ї2-14/17-А/21 від 18.01.2021, № 12-14/38-А/21 від 25.01.2021, №12-14/37-А/21 від 25.01.2021.

Крім цього, 02 січня 2021 року близько 15 год. у ОСОБА_10 , який незаконно перебував в приміщенні кв. АДРЕСА_5 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні вказаної квартири, в той же час, наблизився до присутньої в квартирі ОСОБА_14 , та усвідомлюючи той факт, що перед ним жінка, використовуючи фізичну перевагу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, вихопив з руки ОСОБА_14 , належний їй мобільний телефон Хіаоmі Redmi 5, та поклав його до кишені своєї куртки.

Таким чином, ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном.

Після цього, ОСОБА_10 , звернувши на свою користь відкрито викрадений мобільний телефон потерпілої, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_10 завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 2403 грн. 81 коп., що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/5404- ТВ від 12.03.2021.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити призначене йому покарання. Зазначив, що він визнав свою вину у повному обсязі, відшкодував усі збитки та завдану шкоду потерпілим, а також активно сприяв розслідуванню обставин справи. Вважає зазначенні обставини такими, що пом`якшують покарання.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_10 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом першої інстанції:

-було ігноровано його клопотання та заперечення щодо дійсності обставин подій;

-не було перевірено дійсність показів ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які містять істотні суперечності між наданими під час проведення слідчих експериментів та у суді, що у своїй сукупності прямо свідчить на відсутність у нього прямого умислу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ;

-було грубо порушено його право на захист щодо присутності захисника під час проголошення вироку та можливості надати суду обставини, що мають значення при призначенні покарання. Крім того зауважив, що його право обов`язкової участі обвинуваченого в судовому засіданні під час проголошення вироку було також порушено;

-не були перевірені його особисті дані, а саме прізвище, яке згідно паспортних даних є ОСОБА_15 , а не ОСОБА_16 .

Вважає призначене покарання занадто суворим та наголошує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Указала, що в ході судового розгляду ОСОБА_10 неодноразово акцентував увагу суду на тому, що він ударів в область голови потерпілому ОСОБА_12 не наносив, а лише штовхав та бив останнього в тулуб, всі удари в голову наносив обвинувачений ОСОБА_9 . Також указала, що покази потерпілої ОСОБА_14 надані під час проведення слідчого експерименту та в суді містять явні розбіжності в тому, хто, яким чином та куди саме наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , чиї покази також містять суттєві розбіжності. Вважає покази потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 неналежними доказами у звинуваченні ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Також наголосила, що суд першої інстанції ретельно не дослідив обставини, які характеризують особу обвинуваченого та безпідставно послався на відсутність пом`якшуючих покарання обставин. Зауважила, що ОСОБА_10 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та активно сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення. Просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Оскільки винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за викладених у вироку обставин та кваліфікація їх дій ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 про непричетність останнього до нанесення потерпілому ОСОБА_12 ударів, які спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що 02 січня 2021 року в кафе «Вдали от жен» розпивав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_17 . Останній йому повідомив, що в нього вкрали гроші, тому потерпілий запропонував йому переночувати у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Вранці ОСОБА_17 пішов, залишивши у ОСОБА_12 (з його дозволу) музичну колонку та два телефони для їх зарядки, а потерпілий залишився відпочивати. Пізніше, вдень, коли він спав, до кімнати вломились три раніше не знайому йому ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , стягнули його з ліжка, почали наносити удари. Після чого він опинився у лікарні. Серед осіб, що увійшли до кімнати, був ОСОБА_17 , ударів йому не наносив, стояв в коридорі та посміхався. З ліжка його стягував ОСОБА_10 . Перші удари він отримав по голові, удари наніс ногою ОСОБА_10 , при цьому він бачив його обличчя. Потерпілий пам`ятає як мінімум 2 удари в область голови, після чого він втратив свідомість. На лікуванні з ЧМТ він перебував у лікарні, було проведено оперативне втручання.

Потерпіла ОСОБА_14 в суді показала, що ввечері 01 січня 2021 р. вона в кафе «Вдали от жен» перебувала зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_12 , там познайомилася з особою на ім`я ОСОБА_18 ( ОСОБА_10 ), з ними був знайомий на ім`я ОСОБА_17 , після чого вона, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та його знайома дівчина пішли додому до потерпілої, де вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_17 залишився у них ночувати, а вранці пішов. На прохання ОСОБА_17 він залишив у них його телефони та колонку.

Біля 15 год. 02 січня 2021 року вони перебували вдома, ОСОБА_12 спав у ліжку. Раптом відчинилась двері, забіг ОСОБА_10 , скинув ОСОБА_12 з ліжка, потім разом з ОСОБА_9 почали наносити йому удари. Після цього ОСОБА_9 утримував ОСОБА_12 , який був без свідомості, ОСОБА_10 шукав у кімнаті на полках телефони та інші речі ОСОБА_17 , після чого забрав і її телефон Xiaomi Redmi x5, після чого вони покинули будинок. Потерпіла чула, як ОСОБА_9 просив повернути їй телефон.

Перші удари ОСОБА_12 наносили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ногами. ОСОБА_9 наносив удари по голові, а ОСОБА_10 по тулубу ОСОБА_12 (приблизно 5 ударів). Побиття продовжувалося не більше 3 хвилин.

Потім потерпіла побігла на кухню до сусіда ОСОБА_20 , вони привели ОСОБА_12 до тями. Ввечері ОСОБА_12 стало погано, його забрала швидка.

Телефон ОСОБА_10 вирвав у неї з рук.

В ході повторного допиту 14 січня 2022 року та 18 січня 2022 року додатково пояснила, що краще пам`ятала обставини подій під час досудового розслідування. Після дослідження протоколу слідчого експерименту за її участі повідомила, що підтримує показання, надані нею в ході проведення слідчого експерименту, оскільки на той момент вона краще пам`ятала обставини подій.

Потерпіла ОСОБА_21 в суді показала, що того дня (дату не пам`ятає) вона прийшла з роботи, відпочивала вдома за адресою: АДРЕСА_6 . Двері в її кімнату були зачинені. Вона почула звук ударів, ніби впала шафа. Згодом вона у вікно побачила трьох чоловіків, які бігли від будинку, один з яких був у червоній куртці, їх обличчя вона не бачила. Хвіртка завжди замкнена. Потерпіла допускає, що люди перелізли через паркан та відчинили хвіртку, це їй потім сказали співробітники правоохоронного органу. Того дня двері в будинок були відчинені. В будинку три кімнати. Вона з сином проживають у різних кімнатах. Двері в кімнату її сина ОСОБА_12 вибили, вона до цього була зачинена на гачок. Після подій вона деякий час не виходила з кімнати, адже перелякалась. Після цього вона побачила сина у його кімнаті без тями, після чого разом з невісткою викликали швидку. У лікарні вона бачила ушкодження на голові у сина. Зі слів невістки вона дізналася, що сина побили невідомі особи. Повідомила, що в квартиру сину під час конфлікту не заходила, адже з ним був конфлікт та вона побоювалася.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілих матеріали кримінального провадження не містять.

Свідок ОСОБА_20 в суді показав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_6 , мешкаючи в окремій кімнаті. В іншій кімнаті проживає ОСОБА_12 , який є його хорошим знайомим. 02 січня 2021 року двері до будинку не були зачинені, а двері до його кімнати були зачинені, він знаходився в кімнаті та побачив, що якась особа відчинила його двері і показала йому якийсь документ. Він побачив руку вказаної людини. Через деякий час він вийшов до коридору та побачив чоловіка в рудій куртці, якого впізнав як ОСОБА_10 , у якого в руках був якийсь предмет, схожий на палицю, після чого повернувся до себе. Дещо пізніше він побачив, як з кімнати, де проживає ОСОБА_12 , вийшли 3 чоловіки та побігли на вулицю. Одним з чоловіків був ОСОБА_10 , обличчя якого він бачив, другим - знайомий на ім`я ОСОБА_17 , третім - хлопець, схожий на спортсмена. Свідок спочатку міркував, що це працівники поліції, та чув крики з іншої кімнати та звуки побиття людини. Побиття продовжувалося до 7 хвилин. Чув крики ОСОБА_22 та його дружини. Обличчя осіб, що напали на ОСОБА_12 , не бачив або не може згадати. Після подій він зійшов до кімнати ОСОБА_12 та бачив у нього тілесні ушкодження (синці на голові), він був без свідомості.

Напередодні до будинку прийшов чоловік на ім`я ОСОБА_17 , з яким свідок та ОСОБА_12 того ж дня спілкувалися в кафе «Вдали от жен» в районі Південного вокзалу. ОСОБА_17 декілька разів втрачав документи, які свідок та ОСОБА_12 йому повернули. ОСОБА_22 ( ОСОБА_12 ) запросив ОСОБА_17 до себе додому, він провів там ніч та вранці пішов.

Також свідок пояснив, що хвіртка при вході в домоволодіння відкривається з боку вулиці за допомогою ключа. Йому завжди відчиняє хвіртку хтось із господарів. Двері до квартири відкриваються ключами, які є у всіх проживаючих в ній людей. Наступного дня після подій він бачив ОСОБА_17 на вулиці, розмовляв з ним, не торкаючись питань, що є предметом справи.

Показання потерпілих про обставини вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_12 підтверджуються також даними:

-рапортів ст. о/у Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 від 14.01.2021, 03.01.2021 р., з яких вбачається, що з адреси: АДРЕСА_3 , бригадою ШМД доставлено до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» ОСОБА_12 з попереднім діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, параорбітальна гематома зправа, забій правого вуха, забій нижньої щелепи. Вказаною медичною установою надано довідку про уточнений діагноз від 14.01.2021 р. - важка ЧМТ, забій головного мозку, здавлення головного мозку правобічною субдуральною гематомою, забій м`яких тканин голови, обличчя. Стан після операції 12.01.2021 р. Під час роботи встановлені особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які 02.01.2021 р. близько 15-12 год за вказаною адресою нанесли ОСОБА_12 тілесні ушкодження (к/п т.1 а.с.24-25);

-рапорту від 03.01.2021 р., з якого вбачається, що окрім зазначеного вище, зазначено про те, що троє невідомих проникли в будинок, нанесли тілесні ушкодження та відібрали мобільний телефон (к/п т.1.а.с.27);

-медичної довідки від 03.01.2021 р.. згідно якої, ОСОБА_12 доставлений до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» 03.01.2021 р. об 00-12 год. з побутовою травмою (нанесення ушкоджень іншою особою), попередній діагноз: ЗЧМТ, СГМ, підшкірна гематома зправа, забій нижньої щелепи, ребер (к/п т.1. а.с.29);

-медичною документацією за період 03.01.2021 - 20.01.2021 р., якою підтверджується стан здоров`я ОСОБА_12 , який у вказаний період приходив стаціонарне лікування у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» з проведенням 11.01.2021 р. оперативного втручання. (к/п т.1. а.с.37-40);

-висновку судово-медичної експертизи №12-14/17-А/21 від 18.01.2021 р., відповідно до якої, у зв`язку з пригодою, можливо, 02.01.2021 р. у ОСОБА_12 мала місце закрита черепно-мозкова травма з наявністю синців та саден на обличчі, крововиливів під тверду мозкову оболонку, забою головного мозку. Травма голови утворилась від дії тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, вказаних в постанові, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; травма не могла утворитися внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту на тверду розповсюджену поверхню (к/п т.1 а.с 93-94);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2021 р., з якого слідує, що ОСОБА_20 впізнав на фото ОСОБА_9 як учасника події побиття ОСОБА_12 02.01.2021 р. (к/п т.1 а.с.98-101);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.01.2021 р., з якого слідує, що ОСОБА_12 серед інших осіб впізнав ОСОБА_9 як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження (к/п т.1. а.с.105-109);

-протоколу проведення слідчого експерименту, в ході проведення якого, потерпілий ОСОБА_12 висвітлив обставини нанесення йому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 тілесних ушкоджень 02.01.2021 р. (к/п, т.1 а.с. 110-116);

-висновку судово-медичної експертизи №12-14/38-А/21 від 25.01.2021 р., згідно якого, травма голови, що мала місце у ОСОБА_12 , могла виникнути за обставин, викладених в ході слідчого експерименту за його участю від 21.01.2021 р. (к/п т.1 а.с.119-120);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання 20.01.2021 р., в ході проведення якого, ОСОБА_14 серед інших осіб впізнала ОСОБА_9 , якого бачила 02.01.2021 р. за місцем свого мешкання в момент побиття ОСОБА_12 (к/п т.1. а.с.129-132);

-протоколу проведення слідчого експерименту 21.01.2021 р., в ході проведення якого, ОСОБА_14 показала обставини та механізм завдання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень При цьому зазначила, що удари ОСОБА_12 ногами та руками в область голови наносили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (к/п т.1. а.с.133-140);

-висновку судово-медичної експертизи № 12-14/37-А/21 від 25.01.2021 р., згідно якого, травма голови, що мала місце у ОСОБА_12 , могла виникнути за обставин, викладених в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 від 21.01.2021 р. (к/п т.1 а.с.119-120);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2021 р., згідно якого, ОСОБА_12 серед інших осіб впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 02.01.2021 р. заподіяла йому тілесні ушкодження (к/п т.1. а.с.174-176);

-протоколу пред`явлення особи для впізнання 24.01.2021 р., в ході проведення якого, ОСОБА_14 серед інших осіб впізнала ОСОБА_10 якого бачила 02.01.2021 р. за місцем свого мешкання в момент побиття ОСОБА_12 , також вказана особа відкрито викрала належний їй мобільний телефон (к/п т.1. а.с.129-132);

-протоколу слідчого експерименту 09.02.2021 р., в ході проведення якого, ОСОБА_9 показав обставини проникнення 02.01.2021 р. до квартири АДРЕСА_5 та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ) (к/п, т. 2, а.с. 50-61).

Зазначеними доказами спростовуються доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 про непричетність останнього до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім того слід відзначити, що велика кількість та локалізація завданих обвинуваченими потерпілому тілесних ушкоджень, свідчать про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяли з прямим умислом на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Що стосується доводів сторони захисту про наявність розбіжностей між показами наданими потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_14 під час проведення слідчих експериментів та у суді, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ні обвинуваченим ОСОБА_10 ні його захисником ОСОБА_8 з цього приводу не наведено жодних конкретних даних.

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про ігнорування судом першої інстанції його клопотань та заперечень щодо дійсності обставин подій.

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг сторони захисту про непричетність ОСОБА_10 до спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, які безумовно викривають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченими цього кримінального правопорушення і правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.121 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скаргах обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, підстав не має.

Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.

Наведені у скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 доводи про порушення його права на захист щодо присутності захисника під час проголошення вироку, а також щодо його обов`язкової участі в судовому засіданні під час проголошення вироку спростовуються матеріалами провадження.

Так, після останнього слова обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 01 вересня 2022 року суд видалився до нарадчої кімнати до 05 вересня 2022 року.

Про згоду обвинуваченого ОСОБА_10 на проведення дистанційного судового засідання 05 вересня 2022 року свідчить наявна в матеріалах провадження розписка останнього (а.с.124 т.2).

Крім того, як вбачається з журналу судового засідання від 05 вересня 2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 була присутня під час проголошення судом вироку (а.с.104 т.2).

Таким чином вищенаведені доводи обвинуваченого ОСОБА_10 є безпідставними.

Що стосується зауважень обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не брав участі в судовому засіданні, призначеному у режимі відеоконференції, під час якого було проголошення вироку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з метою безпеки учасників судового розгляду, зокрема обвинувачених, судом першої інстанції було прийнято рішення про проведення судового розгляду кримінального провадження у режимі відеоконференції.

Згідно ч.1 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, 05 вересня 2022 року об 11 год. 49 хв. головуючий суддя вийшов з нарадчої кімнати та за участю захисника ОСОБА_8 проголосив вирок.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що судом першої інстанції вчинялись будь-які дії, які б свідчили про створення перешкод для участі обвинувачених в судовому засіданні при проголошенні вироку.

З урахуванням того, що проголошення вироку відбулось в присутності захисника ОСОБА_8 , яка представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 , посилання останнього в цій частині є безпідставними.

Крім того слід відзначити, що копію вироку обвинувачені отримали вже наступного дня після його проголошення, а саме 06 вересня 2022 року (а.с.125, 126 т.2).

Враховуючи викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , не встановлено.

Доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що судом першої інстанції не були перевірені його особисті дані, а саме прізвище, яке згідно паспортних даних є ОСОБА_15 , а не ОСОБА_16 - позбавлені підстав та спростовуються технічним записом судового засідання від 21 травня 2021 року під час якого в порядку ст.348 КПК України було встановлено особу останнього.

Крім того, матеріали провадження містять дублікат довідки про звільнення ОСОБА_10 , яка є документом, що посвідчує особу обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченим покарання, прийняв до уваги тяжкість вчинених ними злочинів та дані про осіб обвинувачених, зокрема:

- ОСОБА_9 , який в силу ст.89 КК України не має судимості, до затримання в іншому кримінальному провадженні офіційно працював, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується формально, не одружений, інвалідності чи тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування потерпілому спричиненої шкоди, визнавши останні три обставини пом`якшуючи покарання. Обтяжуючими покарання обставинами суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння;

- ОСОБА_10 , який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, наразі на розгляді інших судів перебуває ряд кримінальних проваджень відносно нього, офіційно не працевлаштований, не одружений, інвалідності чи тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, 16.12.2015 року був доставлений до КМОСС (м.Чернігів) з приводу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, гостра інтоксикація неускладнена (наркотичне сп`яніння). Суд також взяв до уваги відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється у тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України визнав та висловив жаль з приводу вчиненого, що свідчить про щире каяття останнього та обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника в цій частині.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі захисника про наявність ще й такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_10 обставин, як активне сприяння розкриттю кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, то воно є безпідставним, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим ОСОБА_10 органам досудового розслідування таких обставин вчинення кримінального проступку, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілих та інших доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого покарання, - відсутні.

Керуючись ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, - у той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий:

Судді: