ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/1421/22 Номер провадження 11-кп/814/1840/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який є пенсіонером за віком, неодруженого, який неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. З ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн ( вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.);

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. ( одна тисяча сімсот гривень 00 коп.).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на

користь процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи у кримінальному

провадженні у розмірі 858,10 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 10 копійок).

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вирком суду , ОСОБА_6 у 2017 році (більш точні дату та час досудовим розслідуванням встановити не є можливим) в районі вулиці Полтавський шлях, міста Харків знайшов на вулиці посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 , видане Головним управлінням Національної гвардії України 13.05.2015 на ім`я ОСОБА_8 . Розуміючи те, що вищевказане посвідчення є важливим особистим документом особи, оскільки засвідчує важливі події в житті ОСОБА_8 і втрата якого суттєво ускладнює реалізацію його прав, свобод і законних інтересів, не маючи наміру на повернення документу його законному власнику, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 вирішив залишити собі посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 , видане Головним управлінням Національної гвардії України 13.05.2015 на ім`я ОСОБА_8 , для використання в подальшому, тим самим привласнивши вказаний важливий особистий документ.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Далі, продовжуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи той факт, що вказане посвідчення є документом, який видається уповноваженою на те установою та надає право користуватися пільгами, що надаються державою учасниками бойових дій, у ОСОБА_6 виник противоправний умисел, направлений на підробку даного посвідчення, з метою подальшого його використання в особистих інтересах.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_6 у грудні 2021 році (більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити неможливо), в районі вулиці Дудинська міста Харків, діючи умисно та самостійно, підробив посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 , видане Головним управлінням Національної гвардії України 13.05.2015 на ім`я ОСОБА_8 , шляхом вклеювання власної фотокартки. Таким чином, ОСОБА_6 підробив посвідчення, що видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання.

З гідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/121-22/3491-ДД від 17.02.2022 у посвідченні учасника бойових дій НОМЕР_1 , видане Головним управлінням Національної гвардії України 13.05.2015 на ім`я ОСОБА_8 , має місце зміна первинного змісту, а саме повна заміна фотокартки.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гри., призначеного вищевказаним вироком суду за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі сі. ст. 49. ч.5 ст. 74 КК України та виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку суду посилання на призначення покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що складає 1700 грн.

На переконання апеляційних вимог прокурор вказує , що оскарженим вироком суду від 01.06.2022 ОСОБА_6 крім іншого, визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 357 КК України, події вказаного кримінального проступку мали місце у 2017 році, точна дата та час не встановлені.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст. 357 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. Санкція ч.З ст. 357 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Прокурор вказує , що відповідно до вимог ч.1. ч.2 ст. 49 КК України , на теперішній час пройшли строки давності притягнення до відповідальності ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився , будучи належним чином повідомленим про час , день та місце розгляду кримінального провадження , а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача , пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених положень закону.

Фактичні обставини по справі, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі не оспорюються. Провадження розглянуто в порядку статті 382 КПК. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів статті 404 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог КК щодо призначення покарання заслуговують на увагу.

Так оскарженим вироком ОСОБА_6 було визнано винним за ч.3 ст.357 КК України , який ним вчинено у 2017 році , точна дата та час не встановлені.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч.3 ст. 357 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

За змістом п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України особа звільняється від покарання, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином строки притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку , передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України сплинули на час постановлення вироку.

Обставин , передбачених положеннями ст. 49 КК України щодо неможливості застування строків давності , апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зокрема в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду зміні в частині призначення покарання за ч. 3 ст. 357 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,408,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 задовольнити;

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 357 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 , ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що складає 1700 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4