Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2022 Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0001937 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Наталівка Каховського району Херсонської області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого а адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2022 року приблизно о 09 год. 55 хв. ОСОБА_4 перебував на вулиці біля будинку №3-А по провулку Межовий в Києві, де на землі побачив банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , яка згідно зі ст. 1 Закону України "Про інформацію", п. п. 1. 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системні переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", п. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронні документообіг" є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду.

В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на викрадення вказаної банківської картки з метою її подальшого використання для викрадення грошових коштів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська карта є офіційним документом, 21 вересня 2022 року приблизно о 09 год. 55 хв. ОСОБА_4 привласнив банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належать ОСОБА_5 , з метою її подальшого використання для викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 .

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 21 листопада 2022 року.

Продовжуючи свою протиправну діяльність та реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів з рахунку, що належить ОСОБА_5 , в умовах дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 21 вересня 2022 року о 10 год. 08 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ-Маркет» за адресою: Київ, вул. Світлицького, 23, шляхом проведення однієї операції розрахувався банківською картою АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , оплативши товар на загальну суму 51 грн. 40 коп.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 21 вересня 2022 року о 10 год. 12 хв. та о 10 год. 13 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Prostor» за адресою: Київ, вул. Світлицького, 23, шляхом проведення двох операцій розрахувався банківською картою АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , оплативши товар на загальну суму 1 013 грн. 99 коп. Таким чином ОСОБА_4 таємно викрав із рахунку № НОМЕР_2 потерпілої ОСОБА_5 , відкритого в АТ «ПУМБ», грошові кошти на загальну суму 1 065 грн. 39 коп., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Так, восени 2022 року, точного часу він не пам`ятає, знаходячись біля свого будинку, на землі знайшов розрахункову картку, яку підняв та вирішив перевірити чи є можливість зняти з неї кошти. Того ж дня, перебуваючи в магазині «АТБ», він розрахувався за придбаний товар. В подальшому він завітав до магазину «Prostor», в якому також придбав товар і за нього розрахувався. Вказані кримінальні правопорушення він вчинив з корисливих мотивів. Обвинувачений також додатково повідомив суду, що завдану шкоду він потерпілій відшкодував.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушеннь, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши наявні матеріали, приходить до висновку, що вина останнього у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, є доведеною поза розумним сумнівом, тобто, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України відповідно.

Вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним проступку та злочину, характеризуючі дані про його особу (обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину), пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його обтяжують.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, про що потерпіла зазначила в своїй заяві.

Згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування при призначенні покарання ст.69 КК України суд враховує і правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у справі «Болдя проти Румунії» від 15 лютого 2007 року щодо необхідності наведення мотивів, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод накладає на суди обов`язок мотивувати власні рішення, що потребує детальної відповіді на кожний аргумент, з тим, щоб мати змогу визначити порушений проти обвинуваченого судовий процес як справедливий.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_4 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, думку потерпілої, яка будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, конкретні обставини справи та розмір викраденого майна, положення ст. 69 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме така міра покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним злочину.

Однак, враховуючи конкретні обставини справи, те, що обвинувачений ОСОБА_4 кається у вчиненому, запевнив суд у тому, що зробив для себе належні висновки, його поведінка в суді вказує на те, що він не є особою, виправлення якої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, згідно положень ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369-371, 374 КПК України

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох року обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 - повернути потерпілій ОСОБА_5 ,

DVD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження /які перебувають у прокурора/.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1