ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2006/22 Справа № 192/502/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, одруженого, працював ТОВ Автосервісбуд, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяці позбавлення волі,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, вину у його вчиненні якого він визнає, у 2011 році вже звільнявся умовно-достроково, після чого знову був засуджений за вчинення злочинів до позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, а тому суд вважає, що на даний час застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є недоцільним.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України.
В обґрунтовування зазначає, що працевлаштований бригадиром на виробництві СВК-21, приймає участь в організаціях виправних заходів, приймає участь в програмі диференційного виховного впливу Фізкультура та спорт, проявляє соціальну корисну активність, входить до складу ради колективу засуджених, має 6 заохочень, стягнень не має.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці
За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку та відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.
Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 03.10.2017 року, кінець строку - 18.01.2023 року.
Під час утримання в УВП № 4 порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 25.01.2018 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ Солонянській виправній колонії (№ 21), де працевлаштований бригадиром відділення, до праці відноситься добросовісно. За час відбування покарання характеризується добре, має шість заохочень, стягнень не має, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок.
Колегія суддів також враховує, що заохочення засудженого ОСОБА_5 не є систематичними, при цьому в 2021 році не заохочувався взагалі. Така часткова вибіркова поведінка засудженого, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком та окремо дана обставина не може слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений на даний час не досить переконливо довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а задовільна характеристика ОСОБА_5 хоча і має місце, однак оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4