Справа № 308/9869/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001693 від 20.10.2013 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, громадянку України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше у порядку ст. 89 КК України не судиму, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24.06.2014 року близько 19 години 30 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проникли до будівлі Ужгородської греко-католицької богословної академії, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки з жилої кімнати викрали грошові кошти на загальну суму 1 060 грн., та три мобільні телефони: «Samsung Galaxy Star Plus Duos S 7262», вартість якого складає 732 грн., «Нокія Х2-02», вартість якого складає 514,5 грн. та «Apple Iphone 4», вартість якого складає 2 152 грн., які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдано матеріальних збитків на загальну сум 4 458,5 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не скористалися правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи містяться їх заяви, згідно яких вони просять провести розгляд справи без їх участі, з мірою покарання, запропонованою прокурором погоджуються.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, попросила вибачення та просила суворо її не карати.
Незважаючи на те, що судом у судовому засіданні роз`яснено обвинуваченій право на захист, передбачене ст. 20 КПК України, остання від отримання права на захист відмовилася. Суд переконався у добровільності такого рішення, яке не пов`язане з матеріальним становищем обвинуваченої чи будь-якими іншими обставинам.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинувачену та дослідивши докази, що характеризують її особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у інше приміщення виключивши таку кваліфікуючу ознаку, як повторність. При цьому, суд виходить з положень ч. 4 ст. 32 та ч. 1 ст. 89 КК України та доданої до матеріалів вимоги у ДІТ ГУМВС України в Закарпатській області від 10.07.2014 року відносно даних про судимість та підстав звільнення щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка не має постійного доходу та міцних соціальних зв`язків, раніше у порядку ст. 89 КК України не судима, а також враховує, обвинувачена є інвалідом 2 групи.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та повне визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.
Також суд враховує позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на певний строк та вказав на можливість застосування відносно неї положення ст. 75 КК України та звільнити від покарання з іспитовим строком.
Таким чином, з урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та можливість її виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до неї положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Нокія Х2-02» повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчих експертиз у розмірі 737,1 /сімсот тридцять сім грн. десять коп./ грн.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1