Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000421 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2022 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду місцевим судом кримінального провадження №0000421 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не змінились, а тому з метою запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення належної поведінки обвинуваченого просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 17 вересня 2022 року включно.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що ризики, які зазначені о відсутні. Просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати судове рішення і застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно із вимогами ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Приписи ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, хоча і має постійне місце проживання, цивільну дружину та малолітню дитину, однак не має законного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
З матеріалів провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Васильківського міського суду Київської області від 13.06.2013 за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі 20.01.2020 ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 30.05.2020 в м.Луцьку з метою заподіяння смерті іншій людині умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 численні удари ножем, в результаті чого спричинив смерть потерпілого.
З урахуванням тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тому, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, наявний ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Під час апеляційного розгляду було встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України не завершений, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий, не має на території Волинської області зареєстрованого місця проживання, перебуваючи не під дією виняткового запобіжного заходу, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення від можливого покарання у випадку доведення його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Існування вказаних ризиків також підтверджується і тією обставиною, що після встановлення йому місцевим судом адміністративного нагляду, ОСОБА_7 до Луцького ВП ГУНП у Волинській області для реєстраціє та постановки на адміністративний облік не з`явився, про своє місце перебування органи внутрішніх справ не повідомив.
Таким чином, наведеними обставинами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом вже допитано потерпілу та свідків жодним чином не спростовують вищенаведених обставин та не зменшують зазначених ризиків.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 цивільної дружини та дитини хоча і мають місце, однак також не спростовують зазначені обставини та не можуть слугувати беззаперечними підставами для зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин вчинення злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищенаведеним ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2022 року щодо нього без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: