справа № 362/794/22
провадження № 1-кп/362/397/22
ВИРОК
Іменем України
16.06.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06 грудня 2021 року за № 0000476 щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Берестовенька Красноградського району Харківської області, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою (бакалавр), військовослужбовець, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:
прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_3 .

Суд установив:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 листопада 2018 року № 256 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця ІІІ відділення IV взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони, ВОС 100915А, шпк «солдат».

19 серпня 2019 року старший солдат ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки з 19 серпня 2019 року по 19 серпня 2022 року.

01 квітня 2020 року молодший сержант ОСОБА_3 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки з 01 квітня 2020 року по 01 квітня 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01 квітня 2020 року № 70 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення взводу охорони та оборони роти охорони батальйону охорони.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11 жовтня 2021 року № 222 молодшого сержанта ОСОБА_3 відряджено до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 на 31 добу з 12 жовтня 2021 року по 21 листопада 2021 року, для забезпечення якісної організації проведення базової загальновійськової підготовки військовослужбовців строкової військової служби.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12 жовтня 2021 року № 225 молодший сержант ОСОБА_3 прибув 12 жовтня 2021 року до вказаної військової частини для подальшого проходження військової служби.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Статтями 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» та статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» та статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог статей 4, 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові); сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_3 для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.

Однак, під час проходження військової служби у молодшого сержанта ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_3 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, який він реалізував за таких обставин.

Так, молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вимог статей 4, 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 37, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира, 09 листопада 2021 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та у період з 08 год. 00 хв. 09 листопада 2021 року до 14 год. 00 хв. 31 січня 2022 року включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби. В подальшому, 31 січня 2022 року приблизно о 14 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 добровільно повернувся у розташування військової частини.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 4 статті 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно, восени 2021 року залишив місце проходження служби через наявність боргів перед підлеглими та до кінця січня не прибув на службу, але у подальшому повернувся, усвідомивши, що діє протиправно. Зазначив, що жалкує про скоєне, бажає продовжувати проходження військової служби, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним поза розумним сумнівом пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 4 статті 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 65 КК України та пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно зі статтею 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_3 раніше не судимий, має вищу освіту рівня бакалавра, за місцем проходження служби характеризується задовільно, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, не перебуває на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, щиро бажає продовжувати військову службу.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Наведені обставини, на переконання суду, в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , вважає за можливе на підставі частини 1 статті 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців, який у силу вимог статті 60 КК України належить відбувати на гауптвахті за місцем проходження служби, а саме у військовій частині НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 302, 369-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд

ухвалив:
1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України.

2. Призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

3. Обчислювати вказаний строк з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1