ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2562/22
Провадження № 1-кс/210/1247/22

"08" вересня 2022 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000460 від 15.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.
У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) шляхом заборони державним реєстраторам та іншим особам (в тому числі нотаріусам), які уповноважені вчиняти реєстраційні дії вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, з метою попередження його пошкодження, псування та знищення.

Виклад обставин та правова кваліфікація.
Відділенням поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 15.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відомості щодо вказаного правопорушення 15.06.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування.
Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюється першим відділом процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури.

Відповідно до постанови начальника слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області до складу слідчої групи включені слідчі слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

Обґрунтування клопотання.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , маючи якості лідера та організатора, широке коло зв`язків у правоохоронних органах, серед нотаріусів, а також осіб, які виготовляють технічну документацію на об`єкти нерухомості, усвідомлюючи весь механізм оформлення права власності на нерухоме майно та неможливість вчинення злочинів самостійно, вчинив злочини проти власності та злочини проти громадської безпеки за наступних обставин.

У невстановлений органами досудового розслідування час, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на придбання права на майно шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробив детальний (поступовий) злочинний план, неухильно дотримуючись умов якого був упевнений у неможливості викриття його злочинної діяльності, уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Усвідомлюючи, що самостійне, без залучення інших осіб систематичне скоєння злочинів неможливо, ОСОБА_6 , володіючи якостями лідера та організатора, у невстановлений органами досудового розслідування час, однак, не пізніше червня 2021 року, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з числа осіб, із якими підтримував стабільні, довірливі, тривалі за часом стосунки та у яких користувався авторитетом, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами та за попередньою змовою із ними організував стійке, ієрархічне об`єднання у формі злочинної організації для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, керівництва та координації кримінально протиправної діяльності інших осіб, а також забезпечення функціонування самої злочинної організації. Розробивши загальний план скоєння злочинів, ОСОБА_6 , якому властиві якості лідера та організатора (кожен співучасник злочину під час підготовки до злочину, під час безпосереднього скоєння злочину та після його звершення діяли виключно за вказівкою ОСОБА_6 , який координував дії всіх та кожного окремо), та підшукавши учасників злочинної організації, які поділяють його незаконні інтереси та прагнуть до швидкого збагачення, а також спільно з ним та під його керівництвом виявили бажання взяти участь у діяльності злочинної групи, дійшов до висновку, що для реалізації злочинного умислу необхідно деталізувати план з незаконного збагачення та розподілити ролі співучасників, з метою придбання права шляхом обману на більшу кількість нерухомого майна.

Таким чином, громадяни України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зорганізувались у стійке ієрархічне об`єднання, стійкість якого базувалась на матеріальній зацікавленості учасників у скоєнні злочинів, координації дій учасників групи її організатором, розподілом ролей між її учасниками, діяльність якого була направлена на досягнення спільного, відомого усім учасників злочинної організації плану, спрямованого на вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, учасники якої одночасно, виконуючи відведену кожному роль, в період з 2021 року незаконно придбавали право на майно шляхом обману в особливо великих розмірах. Досягнувши між собою домовленості про здійснення систематичної протиправної діяльності, визнавши керівником ОСОБА_6 та погодившись, що підготовка до злочину, його безпосереднє скоєння будуть відбуватися виключно за вказівкою ОСОБА_6 , за координації ним злочинних дій всіх учасників злочинної організації та кожного окремо, учасники злочинної організації ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, разом почали втілювати у життя заздалегідь розроблений ОСОБА_6 злочинний план, яким передбачено розподіл функцій та ролей кожного члена злочинної організації. При цьому, кожен з вищезазначених учасників злочинної організації усвідомлював про свою безпосередню участь у злочинної організації, був обізнаний про свої особисті роль та функції у вчинюваних ними злочинах, усвідомлював факт існування злочинної організації та надав згоду на участь у систематичному вчинені злочинів саме у складі цієї злочинної організації, а конкретними злочинними діями кожен учасник злочинної організації підтвердив реальність своїх намірів.

Учасниками злочинної організації погоджено, що отримані внаслідок злочинної діяльності кошти розподіляються між усіма її учасниками відповідно до обумовлених частин, обумовлено витратні частини, пов`язані, зокрема, з виготовленням підроблених документів, оплатою нотаріальних послуг, держмита за посвідчення операції з нерухомістю нотаріусом, збору Пенсійного фонду, висновку експерта щодо оцінки вартості нерухомого майна тощо.

Таким чином, учасники злочинної організації незаконно заволоділи об`єктами нерухомого майна за наступними адресами:

- АДРЕСА_2 , загальною площею 45,7 кв.м та вартістю не менше ніж 510000,00 грн.;

- АДРЕСА_3 , загальною площею 75,7 кв.м та вартістю не менше ніж 932571,01 грн.;

- АДРЕСА_4 , загальною площею 44,1 кв.м та вартістю не менше ніж 579800,00 грн.;

- АДРЕСА_5 , загальною площею 56,8 кв.м та вартістю не менше ніж 924946,84 грн.

25 серпня 2022 року, відповідно до ст. ст. 36, 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України, за ознаками створення злочинної організації та керівництво такою організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення посвідчення та офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками організація використання завідомо підробленого документа, вчинене злочинною організацією.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а ч. 4 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що у сина ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , наявне нерухоме майно, на праві приватної власності, придбане на підставі договору дарування (серія та номер 7730, видана 29.12.2021), а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Беручи до уваги те, що вказане нерухоме майно було придбано в період злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме у 2021 році, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що право власності на вказане майно можливо було отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, або є видом легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене нерухоме майно з метою подальшого забезпечення спеціальної конфіскації. Крім цього, арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб. Подальше його відчуження буде перешкоджати досягненню його до законного власника.

Позиції сторін
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, надали заяви про можливість розгляду клопотання у їх відсутність.
В судове засідання власник майна не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна..
У відповідності до ч. 4, 6 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею про арешт майна, не здійснювалась.

Мотивація суду
Положеннями частини 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Згідно з частинами 1, 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя враховує, що згідно з частиною 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, слідчий суддя має врахувати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 131 КПК України).

Під час досудового розслідування встановлено, що у сина ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , наявне наступне нерухоме майно, на праві приватної власності, придбане на підставі договору дарування (серія та номер 7730, видана 29.12.2021), а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Враховуючи, що вказане нерухоме майно було придбано в період злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме у 2021 році, у органу досудового розслідування виникли підстави вважати, що право власності на вказане майно можливо було отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, або є видом легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Метою застосування арешту майна в даному випадку є забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання (п.п. 2,3 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Слідчим обгрунтовано, що арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб. Подальше його відчуження буде перешкоджати забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, у зв`язку з тим, що санкція кримінального правопорушення яке інкримінується підозрюваному передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а згідно пункту 3 цієї ж статті - з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з частинами 4, 5 статті 170 КПК України: у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
25 серпня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України, за ознаками створення злочинної організації та керівництво такою організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення посвідчення та офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками організація використання завідомо підробленого документа, вчинене злочинною організацією.

Санкції кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 190 КК України , в яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачають покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з обов"язковою конфіскацією майна.

Згідно зі статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Відповідно до пункту 6 частини 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.
Згідно з статтею 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів достатність підстав вважати, що були вчиненені злочини, ознаки яких містяться в диспозиціях ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, та в яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Слідчим доведено необхідність накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження будь-яким чином майном, з метою попередження його відчуження майна, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить сину підозрюваного, та право власності на яке виникло в 2021році - ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Застосовуючи такий спосіб арешту, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що вказане майно у разі визнання ОСОБА_6 винним, доведення його вини може бути конфісковано на виконання покарання. Крім того, матеріалами клопотання підтверджено, що право власності на вказане майно набуто в 2021 року, тобто в період, коли ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинів , зокрема ч. 4 ст. 190 КК України, та таке майно може підлягати спеціальній конфіскації у разі доведеності обвинувачення.
Накладення арешту на зазначене в клопотанні майно необхідно для виконання цілей кримінального провадження, зокрема з метою запобігання можливості його перетворення, відчуження а також подальшого забезпечення спеціальної конфіскації. Слідчий суддя вважає, що арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб, оскільки подальше його відчуження буде перешкоджати досягненню завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, на вищевказане майно необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема перетворення, пересування, передачі, відчуження та в подальшому перешкодою для забезпечення конфіскації, що є метою накладення арешту на майно.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Матеріали, додані до клопотання, а так само і клопотання про арешт майна містить обґрунтування застосування найбільш обтяжливих способів арешту, зокрема заборони розпоряджатися майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
В той же час, кримінально-процесуальним законом, з урахуванням Конституції України, гарантовано, що ніхто не може бути позбавлений права на житло, інакше як з підстав та у порядку, визначених законом. На думку слідчого судді, матеріали кримінального провадження не дають на даному етапі заборонити користуванням житлом, у тому числі й осіб, які на законних підставах проживають в квартирі, оскільки це суттєво обмежує право власності та не є виправданим втручанням.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 червня 2021 року за №0000460 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту..

Заборонити державним реєстраторам та іншим особам (в тому числі нотаріусам), які уповноважені вчиняти реєстраційні дії вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Заборонити розпоряджатися будь-яким чином майном з метою попередження його реалізації та/або відчуження, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50.9 кв.м, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту..

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні, включених до групи прокурорів, та/або слідчих, включених до групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1