ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1410/22 Справа № 208/5487/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року було задоволено клопотання прокурора.
Продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 03.06.2022 року, без визначення суми застави.
Продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , у вигляді домашнього арешту у період доби з 21.00 до 06.00 години, за місцем мешкання: АДРЕСА_3 . строком до 03.06.2022 року, з покладенням на нього обов`язків утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками поза межами судового засідання, повідомляти суд про зміну місця проживания, прибувати до суду за першою вимогою.
Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на менш суворий чим тримання під вартою.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на доведеність заявлених прокурором ризиків, зокрема передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий строк. В провадженні іншого суду знаходяться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні тяжких злочинів, у тому числі корисливих. У зв`язку з чим, на думку суду, існує ризик переховування обвинуваченого від суду та вчинення нового кримінального правопорушення. Також на думку суду існує незначний ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків. З огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, тому суд не визначив розміру застави.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченому запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, тому вважає, що до нього можна застосувати домашній арешт. Також вважає, що прокурор в клопотанні посилається на одні й ті самі обставини, які існували при затриманні обвинуваченого. Жодних доказів на існування заявлених ризиків прокурор не надає. Зазначає, що ОСОБА_7 тримається під вартою з травня 2021 року, при цьому строк неодноразово продовжується, без наведення належних мотивів, чому більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також посилається на неврахування судом, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає зі своєю матір`ю.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилався на їх безпідставність, ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційні скарги захисника обвинувачених залишити без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває кримінальне провадження №0000247 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
На переконання колегії суддів зазначені ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, - є реальними та доведеними.
Суд першої інстанціїї обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 не має достатніх соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та інших осіб на утриманні, не має постійного місця роботи. Також суд першої інстанції правильно врахував, що на теперішній час відносно ОСОБА_7 здійснюється судове провадження у декількох кримінальних провадженнях за підозрами у вчинені інших кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я осіб, що додатково обґрунтовує ризик переховування останнього від суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні на теперішній час ще не допитані в судовому засіданні. Незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні може здійснюватися, зокрема, шляхом їх залякування, адже обвинуваченому відомо місце проживання останніх.
Також є доведеним ризик вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, оскільки як була зазначено прокурором та під час судового розгляду встановлено, що стосовно ОСОБА_7 направлено до суду інші обвинувальні акти, в яких він обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжких, що обумовлює ризик продовження ним злочинної діяльності і вчинення інших кримінальних правопорушень.
Доводи адвоката про можливість внесення в інтересах ОСОБА_7 застави, в розмірі, достатньому для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, не підлягають задоволенню, та є безпідставними, остільки обвинувачений ОСОБА_7 , не працевлаштований, відсутні відомості, що він має офіційне джерело доходу. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні насильницького тяжкого злочину за який відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України застава може бути не визначена судом, з огляду на характер висунутого обвинувачення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
На переконання апеляційного суду, судом при розгляді клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, належним чином враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, у зв`язку з чим висновок суду про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою, є обґрунтованим і відповідає обставинам справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки їх зміст зводиться до цитування певних пунктів з рішень Європейського суду з прав людини, проте без їх належного аналізу та співставлення з обставинами даної справи, у зв`язку з чим такі доводи не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 перебуває під вартою, з урахуванням досудового розслідування та судового розгляду з травня 2021 року, а в червні 2021 року обвинувальний акт скерований до суду, тобто строк тримання останнього під вартою та строк судового розгляду не є надмірним, враховуючи характер та об`єм висунутого обвинувачення.
Висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін..
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені, про що йдеться в ухвалі та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Тому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, як того просить захисник обвинувачених.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4