Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1/22
номер провадження 1-кс/695/258/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорнобай, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта повна середня, працюючого на АЗС «Укрнафта» на посаді оператора, учасником бойових дій, депутатом, особою з інвалідністю не є, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду з погодженим прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2022 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 01.01.2022 близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в автомобілі марки ВАЗ-21154, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав на вул. Богдана Хмельницького, в с. Іркліїв, Золотоніського району, де запропонував покататися неповнолітній ОСОБА_8 , на що остання погодилася та сіла добровільно на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Під час здійснення руху у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, з метою реалізації якого він, прибув до автодороги між населеними пунктами с. Червонохижинці с. Іркліїв, Золотоніського району, Черкаської області, де здiйснив зупинку вище вказаного транспортного засобу у зручному для нього місці, забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб. Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення своєi статевоi пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканність, усвідомлюючи, що потерпіла є неповнолітньою та в останньої відсутнi сили та можливості йому протистояти, використовуючи свою вiкову та фізичну перевагу над потерпілою, її безпорадний стан, яка через свiй вiк не могла чинити активний опір, відсутність сторонніх осіб, перемістив останню на заднє сидiння автомобіля, де частково роздягнув її, оголивши нижню частину тіла потерпілої, її статеві органи, вступив з ОСОБА_8 , у статеві відносини, природнiм шляхом, проти волі останньої, тобто здiйснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 , з використанням генiталiй, без її добровільної згоди, задовольнивши в такий спосіб свою статеву пристрасть, спричинивши потерпілій згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/1 від 26.01 2022, тілесні ушкодження у вигляді рани промежини, та пошкодження дівочої перетинки (розриви), якi вiдносяться до категорії ЛЕГКИХ тiлесних ушкоджень, що спричинили, короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль та моральні страждання.
З урахуванням встановлених досудовим розслідування даних 03.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.03.2022 включно.
Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури від 22.02.2022 строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 03.04.2022.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.03.2022 ОСОБА_5 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.04.2022 включно.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2022 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 03.07.2022.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.03.2022 ОСОБА_5 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.05.2022 включно.
Причетність ОСОБА_5 довчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; даними протоколу обшуку автомобіля марки ВАЗ-21154, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 02.01.2022; показами неповнолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 02.01.2022, неповнолітніх свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 03.01.2022; показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 03.01.2022; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотозйомками за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 03.01.2022; висновком судово-медичного екперта № 05-8-01/1 від 26.01.2022; висновком судово-молекулярно-генетичної екпертизи № СЕ-19-22/6539-БД від 13.04.2022; висновком судово-молекулярно-генетичної екпертизи № СЕ-19-22/6549-БД від 13.04.2022; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , закінчується 29.05.2022, однак закінчити досудове розслідування у вказаний строк неможливо, оскільки необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, неповнолітніх свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в обґрунтування підозри ОСОБА_5 , покладано саме показання потерпілої та неповнолітніх свідків, із якими ОСОБА_5 проживає в межах однієї територіальної громади, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, про наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та під страхом покарання підозрюваний, на думку органів досудового слідства, може змінити місце проживання, виїхати в іншу область, за кордон, або на непідконтрольну Україні територію.
При цьому, враховуючи дані про підозрюваного ОСОБА_5 , який хоча і має відносно сталі соціальні зв`язки, проте наявні підстави вважати, що вони не переважають наявні ризики ухилення останнього від слідства і суду.
Так, про ризик незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженню, свідчить те, що як потерпіла, так і свідки у кримінальному провадженні, з якими підозрюваний проживає в одній територіальній громаді, на цей час безпосередньо судом не допитані, що дає підстави вважати, що підозрюваний може на них незаконно впливати, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ,у органів досудового слідства наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, на думку органів слідства, вказані обставини свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним. Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням, в якому просять продовжити строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою до 03.07.2022.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказавши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків. Окрім того, ризики, які стали підставою для обрання цього запобіжного заходу належним чином слідством не доведені.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування

З матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що слідчим вчинялись відповідні дії щодо виконання вимог ст. 290 КПК України. Однак з незалежних від органів досудового слідства об`єктивних причин, обумовлених дією на території України режиму воєнного стану, виконати вимоги ст. 290 КПК України до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, тобто до 29.05.2022 неможливо.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний та майновий стан.

На думку слідчого судді ОСОБА_5 не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає окремо.

Відсутність зобов`язань перед третіми особами, загроза кримінальної відповідальності і невідворотність покарання за кримінальне правопорушення, життєві потреби є чинниками, які можуть сприяти намірам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, неповнолітніх свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в обґрунтування підозри ОСОБА_5 покладаються саме показання неповнолітньої потерпілої та неповнолітніх свідків, із якими ОСОБА_5 проживає в межах однієї територіальної громади, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом із тим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років;

- підозрюваний має нестійкі соціальні зв`язки, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає окремо, а тому, існує ризик, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- перебуваючи на волі, підозрюваний з метою отримання можливості уникнути чи пом`якшити свою відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та неповнолітніх свідків у кримінальному провадженні, з якими ОСОБА_5 проживає в межах однієї територіальної громади, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджуються доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності зміни запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, « ОСОБА_18 та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 перешкоджає його триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного закінчується 29.05.2022, завершити слідство в указаний термін неможливо, строк досудового розслідування продовжено до 03.07.2022, а по кримінальному провадженню ризики, які передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає до задоволення, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.07.2022.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2022 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.07.2022.
Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не визначати.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 про зміну підозрюваному запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_19