Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/303/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олевську матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2022 року стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Олевського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2022 року стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 11.03.2022 року зазначене кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні на обговорення було поставлене питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, у тому числі в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , які вказані у обвинувальному акті.
Прокурор зазначила, що на її думку, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України , при цьому визнала, що у даному обвинувальному акті є деякі розбіжності.
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, у якій він просить здійснювати розгляд кримінального провадження у його відсутність. Претензій матеріального і морального характеру не має. Міру покарання призначити на розсуд суду.
Прокурор та обвинуваченийвважають за можливе призначити судовий розгляд обвинувального акта та не заперечують стосовно проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. . До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування ; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000005, але обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2022 року, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України. Тобто номер кримінального провадження зазначений у обвинувальному акті не відповідає номеру кримінального провадження зазначеному у реєстріматеріалів досудового розслідування.
Також у обвинувальному акті невірно зазначено дату народження потерпілого ОСОБА_5 , а саме зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що суперечить вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, який передбачає зазначення у обвинувальному акті анкетних відомостей кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Крім того, у обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено різні дати вчинення кримінального правопорушення, а саме «20.12.2021 року» та «20.11.2021 року», тому в даному випадку суд вважає, що неможливо достовірно встановити дату вчинення кримінального правопорушення .

В порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у формулюванні обвинувачення не зазначено відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, оскільки у обвинувальному акті зазначено, що «Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 122 КК України», хоча обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Також з обвинувального акту неможливо достовірно встановити, коли саме складено обвинувальний акт слідчим ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, оскільки зазначену у обвинувальному акті дату складення неможливо прочитати, що не відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з обвинувальному акту, у ньому зазначено Додатки, а саме: 1)Реєстр матеріалів досудового розслідування на «2» арк., 2) Розписка підозрюваного ОСОБА_4 про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування на «1» арк., але після додатків у обвинувальному акті не зазначений підпис прокурора ОСОБА_3 , яка затверджувала обвинувальний акт.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, що додається до обвинувального акта, суперечить вимогам ч. 2 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, та не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Зокрема, у вказаному Реєстрі не зазначені посади осіб, які проводили відповідні процесуальні дії, а натомість в Реєстрі вкрай стисло наведені загальні назви процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень. Також реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення окремих процесуальних дій.

При викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 прокурором, який склав даний обвинувальний акт, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.
Так, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_4 зазначено: «Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України» .
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що слідчим під час складання обвинувального акту прокурором, всупереч вимог ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та при викладенні правової кваліфікації діяння, міститься твердження, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватими особами.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинуваченого та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.
Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 5-50кс15 від 09.07.2015 року, в якій зокрема зазначено, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 даний обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , оскільки підпис в графі «Затверджую» не скріплений печаткою.
Ст.314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення будь-яких додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
На думку суду, залишення у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки може призвести до необ`єктивного та неповного встановлення всіх обставин у справі та позбавить можливості ухвалити справедливе судове рішення.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 був складений із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, і право на справедливий суд, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статей 291 КПК України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2022 року стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - повернути прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1