ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2448/22 Справа № 175/1240/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудове, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, працює охоронцем КП «Чисте місто Приморськ», розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят діб, тобто до 02 жовтня 2022 року включно.
Визначено обвинуваченому суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку, а також дані про особу ОСОБА_7 , суд вважав реальною наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконного впливати на потерпілих та свідків, що були підставою для обрання запобіжного заходу, які до цього часу не відпали і не зменшилися, що не дозволяє суду застосувати особисту поруку, а тому суд вважав необхідним продовжити його дію на час судового розгляду на 60 днів.
У цьому кримінальному провадженні суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу підозрюваного та в право на володіння майном, з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою із альтернативою застави в розмірі 198 480,00 грн., яка визначена ухвалою судді від 17.11.2021 р..
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України у клопотанні прокурора не доведений.
З 28 грудня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою.
Безпосередньому виконавцю злочину ОСОБА_8 , під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, а також заяву ОСОБА_9 про передачу обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки.
Поручитель ОСОБА_9 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Обвинуваченого ОСОБА_7 було повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу ДУ "Черкаський слідчий ізолятор та запропоновано провести розгляд справи в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконфереції. Однак, у визначені апеляційним судом дату та час, представники адміністрації установи виконання покарань, не забезпечили з`єднання з Дніпровським апеляційним судом в режимі відеоконференції, що дає підстави вважати це виключним випадком та з огляду на особливості правового режиму воєнного стану в Україні та положення ч. 3 ст. 422 КПК України є підставою для розгляду справи за відсутності учасників апеляційного перегляду.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження на розгляді Приморського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000076 від 08 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 194 КК України.
24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 днів дію якого було продовжено та він продовжує тривати.
На теперішній час м. Приморськ Запорізької області перебуває в окупації військами Російської Федерації.
У відповідності до Розпорядження Голови Верхового Суду України №4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», у зв`язку з неможливістю Приморського районного суду Запорізької області здійснювати правосуддя на час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 09.08.2022 року.
01 серпня 2022 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 194 КК України по кримінальному провадженню №0000076 строком на 60 днів.
Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят діб, тобто до 02 жовтня 2022 року включно.
Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Так, апеляційний суд вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, також, відповідно до наявних матеріалів, обвинувачений розлучений, на утриманні малолітніх дітей не має, працює КП Чисте місто Приморськ.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особиста порука, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, оскільки, окрім клопотання, будь-яких матеріалів, які б свідчили про такий ступінь ризиків, що вказує на можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правовій позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

В той же час, як слідує з матеріалів контрольного провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Щодо тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку доведеності його вини, апеляційний суд зазначає, що сама по собі тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.
До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_9 , провідного інспектора ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшла заява про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на особисту поруку.
Згідно з ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Колегія суддів вважає, що особа, яка подала заяву про взяття ОСОБА_7 під особисту поруку беззаперечно заслуговує на довіру.
Апеляційний суд переконаний, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистої поруки ОСОБА_9 буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування обвинуваченого під час судового розгляду справи.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистої поруки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Задовольнити заяву ОСОБА_9 про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під особисту поруку.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжний захід у виді особистої поруки ОСОБА_9 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду та прокурора;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти суд про зміну місця проживання.
Визначити термін дії покладених судом на обвинуваченого обов`язків до 02 жовтня 2022 року включно.
Роз`яснити поручителю ОСОБА_9 , який поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зобов`язання за необхідності доставити ОСОБА_7 до суду на першу про те вимогу.
Роз`яснити поручителю, що він може відмовитись від взятих на себе зобов`язань. У такому разі він забезпечує явку обвинуваченого до суду для вирішення питання про зміну йому запобіжного заходу на інший.
У разі невиконання взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення, в розмірі передбаченому п.3) ч.5 ст.180 КПК України.
Звільнити ОСОБА_7 , з-під варти негайно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» та поручителю ОСОБА_9 - для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4