ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/44/22 Справа № 707/728/19 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції Тептюк Є. П. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіБиби Ю.В.,
суддівЯтченка М.О., Соломки І.А.,
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченої захисників потерпілоїДовженко Т.В., Цапка А.А., Савченко Л.В., Тимченка М.М., Козятник Л.Г., Дядюри А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000127 за апеляційною скаргою прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури Цапка А.А. на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2020, яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Приданиха Новгородської області, інваліда 2 групи, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю його вчинення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 24 310 грн. віднесено за рахунок Державного бюджету України.

Скасовано арешт на автомобіль «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.06.2018.

В порядку ст. 100 КПК україни вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Відповідно до обвинувального акта від 25.03.2019 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 17.06.2018 близько 12 години 15 хвилин, керуючи автомобілем «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» в межах адміністративної території Черкаського району Черкаської області у напрямку від м. Черкаси до м. Сміла, в порушення вимог п.п. 2.3 б) та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зі змінами та доповненнями, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, а тому в момент виникнення перешкоди для її руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_3 , який керував велосипедом марки «KINETIC STORM», сіро-чорного кольору, та рухався попереду в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, не дотрималася безпечної дистанції і рухаючись по горизонтальній розмітці 1.2 (широка суцільна лінія) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що позначає правий край проїзної частини, на 41 км + 993,50 м вказаної автодороги скоїла наїзд на даного велосипедиста.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 , згідно висновку експерта №03-01/558 від 19.06.2018, отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці події.

За наведених обставин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушила вимоги пунктів 2.3 б) та 13.1 Правил дорожнього руху України, які встановлюють: п.2.3.б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.13.1 - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.»;

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_3 ..

Дії ОСОБА_1 , які виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, виправдано ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Виправдовуючи ОСОБА_1 суд виходив з тих міркувань, що зібрані та надані суду докази, як кожний окремо, так і у сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок «поза розумним сумнівом» про її винуватість у порушенні ПДР за обставин, викладених у обвинувальному акті, що призвело до смерті ОСОБА_3 , а усі сумніви підлягають тлумаченню на користь обвинуваченої.

Зокрема, судом зазначено, що наявними доказами доведено лише факт ДТП, яка відбулася за участю водія ОСОБА_1 та велосипедиста ОСОБА_3 у місці та у час, котрі зазначені у обвинувальному акті, а також наслідки цієї ДТП у вигляді спричинення смерті потерпілому. Проте такі докази жодним чином не підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Судом визнано недопустимими доказами протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2018, долучену до нього схему з фототаблицею, що оформлені всупереч вимог КПК України та містять неповну і суперечливу інформацію. Крім того керуючись практикою ЄСПЛ, за принципом «плодів отруєного дерева», судом визнано недопустимими: висновки експертів № 861/1288/18-23 від 15.11.2018, № 4/984 від 28.02.2019, №4/533 від 13.08.2018, № 04-01/27/4/609 від 01.10.2018., оскільки є об`єктивні сумніви наявності на місці ДТП сліду юзу велосипеда, який брався експертами до уваги при виконанні досліджень, як місце первинного контакту між автомобілем та велосипедом.

Звернуто увагу на те, що унаслідок вкрай непрофесійного, поверхневого, однобічного, необ`єктивного та упередженого досудового розслідування, що супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, так і залишились невстановленими усі обставини ДТП, що мають істотне та вирішальне значення для з`ясування його механізму.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винуватою та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Прокурор вказує на безпідставність визнання судом недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 17.06.2018 з доданими до нього схемою та таблицею, оскільки допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були залучені в якості понятих, підтвердили свою присутність під час проведення замірів слідів ДТП, подробиця якої вони не пам`ятають, і вказали суду, що підписи в протоколі, та схемі до нього виконані ними. Разом з цим, суд трактував показання вказаних осіб на користь сторони захисту, вказавши, що вони не пам`ятають слідів юзу чи гальмування на дорозі, чим порушив принцип неупередженості. При цьому необґрунтовано судом відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про витребування інформації в операторів мобільного зв`язку про з`єднання абонентів (свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) з метою встановлення точного часу перебування свідків на місці ДТП, чим порушив принцип змагальності сторін, передбачений ст. 22 КПК України. Стверджує, що протокол ОМП від 17.06.2018 складений відповідно до вимог ст. 104 КПК України, а фотоматеріали та схема, отримані в результаті такого огляду, долучені до нього, як невід`ємний додаток.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо сліду юзу колеса велосипеду на дорожньому покритті, на думку прокурора, слід оцінювати критично, оскільки вони не пам`ятають подробиць огляду місця події. Крім того наявність вказаного сліду підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 , який бачив його на дорожньому покритті, а також показаннями свідка ОСОБА_7 , якому було відомо про слід юзу від слідчого. Також акцентує увагу на тому, що протокол і схема до нього підписані учасниками слідчої дії, за відсутності будь-яких зауважень від них з приводу складання чи оформлення.

Окрім іншого, зазначає, що суд в порушення вимог ст.ст. 7, 9, 22, 94, 99, 370, 374 КПК України, побудував своє рішення про виправдування ОСОБА_1 на суперечливих, достатньо не перевірених доказах, яким не надав належної правової оцінки та конкретно не вказав, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Звертає увагу на те, що судом не вказано підставу виправдування ОСОБА_8 з урахуванням вимог ст.ст. 284, 373 КПК України.

Також просить провести часткове судове слідство в ході якого дослідити письмові докази кримінального провадження: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2018 з план-схемою та фототаблицею; висновки експертів № 861/1288/18-23 від 15.11.2018, № 4/984 від 28.02.2019, №4/533 від 13.08.2018, № 04-01/27/4/609 від 01.10.2018, а також допитати свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На апеляційну скаргу прокурора захисником Козятник Л.Г., що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_1 , подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог сторони обвинувачення та законності ухваленого судового рішення.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду потерпіа ОСОБА_9 та представник потерпілих адвокат Карпенко Д.В. в судове засідання не з`явилися. В заяві від 21.12.2020 представник потерпілих адвокат Карпенко Д.В. просив слухання провадження проводити за відсутності потерпілої сторони, у якої відсутні будь-які претензії матеріального чи морального характеру по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній підстав, обвинуваченої ОСОБА_1 та її захисників Тимченка М.М., Козятник Л.Г. про законність, обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони обвинувачення, потерпілої ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та оцінивши апеляційні доводи, повторно дослідивши фактичні обставини провадження в межах заявлених прокурором і задоволених судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, визнаючи ОСОБА_1 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши їх недопустимими, а висновок про непричетність обвинуваченої до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_1 винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнала та показала, що 17.06.2018 близько 12 год. на автомобілі Мерседес вона рухалась по автодорозі зі сторони м. Черкаси у напрямку м. Сміла зі швидкістю 80-90 км/год. Дорога, якою вона рухалася, має дві смуги руху в одну сторону і вона їхала в лівій полосі. Проїхавши КПП с. Руська Поляна вона помітила, що за нею рухається автомобіль, тому перестроїлася в праву смугу руху, щоб його пропустити. Автомобіль, що рухався позаду маневр обгону не виконував. Вона бачила, що попереду неї, за білою смугою правого краю проїжджої частини один за одним рухалися два велосипедисти, відстань між ними була близько 3-7 метрів. Вона рухалася в своїй смузі руху, за межі проїжджої частини не виїжджала. Коли вона майже порівнялася з крайнім велосипедистом, він різко змінив напрямок руху вліво та виїхав на її смугу руху прямо перед автомобілем. Вона одразу застосувала екстрене гальмування, однак внаслідок того, що велосипедист виїхав фактично перед її автомобілем, зіткнення уникнути не вдалося. Вона допускає, що після зіткнення могла прижатися до узбіччя. Після зіткнення, вона одразу побігла до потерпілого та викликала швидку медичну допомогу і поліцію. Стверджувала, що ДТП сталася на її смузі руху, а вона білу лінію, яка є правим краєм проїжджої частини дороги не пересікала. Також зазначила, що при складанні протоколу огляду місця події присутня не була і його не підписувала. Висловила щирий жаль у зв`язку із подією, що трапилася, зазначила, що потерпілій ОСОБА_9 відшкодувала матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 350000 грн.

З огляду на показання обвинуваченої ОСОБА_1 , надані суду апеляційної інстанції, вона не заперечує, що вона, як водій автомобіля Мерседес, та загиблий ОСОБА_3 , як водій велосипеда «KINETIC STORM», були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.06.2018 близько 12 год. 15 хв. на 41 км + 993,50 м автодороги «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань». Учасниками кримінального провадження також не оспорюється той факт, що внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 отримав сполучену травму голови, тулубу, кінцівок, що призвела до виникнення шоку і знаходиться у прямому причинному зв`язку із смертю останнього, що підтверджується висновком експерта № 03-01/558 від 19.06.2018.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, на виконання ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідивши докази, в межах задоволеного апеляційним судом клопотання прокурора, колегія суддів встановила наступні обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_1 17.06.2018 близько 12 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» в межах адміністративної території Черкаського району Черкаської області у напрямку від м. Черкаси до м. Сміла, в порушення вимог п.п. 2.3 б) та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами і доповненнями (надалі ПДР), не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагувала на її зміну, а тому в момент виникнення перешкоди для її руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_3 , який керував велосипедом марки «KINETIC STORM», сіро-чорного кольору, та рухався попереду в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, не дотрималася безпечної дистанції і, рухаючись по горизонтальній розмітці 1.2 (широка суцільна лінія) ПДР, що позначає правий край проїзної частини, на 41 км + 993,50 м вказаної автодороги скоїла наїзд на даного велосипедиста. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці події.

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_3 .

Такі дії ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення, в тому числі безпосередньо дослідженими судом апеляційної інстанції доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_2 , даними суду першої та апеляційної інстанції про те, що 17.06.2018 об 11 годині в м. Черкаси вона зустрілася з ОСОБА_3 і вони велосипедами поїхали в напрямку м. Сміла. Перед поїздкою вони перевірили велосипеди на справність, а маршрут руху вибрали менш насичений за рухом транспортних засобів. ОСОБА_3 був досвідченим велосипедистом, знав правила дорожнього руху. Під ча руху вона їхала попереду ОСОБА_3 за білою лінією дорожньої розмітки, відстань між ними була 2-3 метри. При підйомі вгору, саме коли вже вона була нагорі, в неї щось влучило і вона впала. Коли піднялась, то побачила ОСОБА_3 , який лежав на землі. Згодом з автомобіля вийшла обвинувачена, яка попробувала пульс ОСОБА_3 і зрозуміла, що він мертвий. У подальшому на місце події приїхала швидка медична допомога та працівники поліції, які склали протокол.

На уточнююче запитання прокурора потерпіла ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду зазначила, що вони зазвичай їхали з правої сторони за суцільною білою лінією. ОСОБА_1 була присутня під час огляду місця події. Особисто вона не бачила на місці події будь-яких слідів від автомобіля, а від велосипеда бачила зарубки за білою суцільною смугою. Крім того потерпіла зазначила, що в протокол огляду місця події не були внесені усі сліди ДТП.

На уточнююче запитання захисника потерпіла ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду зазначила, що певних слідів, які зазначені на схемі пригоди, вона не бачила. Удар вона отримала в праве стегно. Вона та ОСОБА_3 рухалися близько 10-15 см від білої суцільної смуги. Момент зіткнення вона не бачила, оскільки їхала попереду ОСОБА_3 .

Протоколом огляду місця події від 17.06.2018, схемою та фототаблицею до нього, зі змісту якого вбачається, що ДТП відбулася на автодорозі Золотоноша-Сміла-Умань на 41 км +933,5 м. Огляд проведено слідчим ОВС Демиденком В.А. з 13 год. до 15 год. 30 хв. за участю спеціаліста ОСОБА_10 , понятих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Установлено, що огляд здійснювався у сонячну погоду, на прямій ділянці підйому на вершині підйому. Покриття асфальтобетонне, сухе, в одному напрямку руху шириною 7,55 м, число смуг для руху в напрямку огляду дві. На проїжджій частині нанесені лінії дорожньої розмітки 1.5 та 1.1 ПДР України. Радіус заокруглення відсутній. До проїжджої частини з обох боків примикає узбіччя, за узбіччям праворуч лісополоса. Дорожні знаки відсутні. Загальний стан видимості необмежений. Згідно схеми ДТП автомобіль Мерседес знаходиться на відстані 0,1 м та 0,2 м від правого краю проїжджої частини та на відстані 11 м від кілометрового знаку 42 км, пошкоджений велосипед знаходиться на відстані 4,2 м та 4,9 м до правого краю проїжджої частини дороги. На автомобілі Мерседес наявні ушкодження переднього бамперу, лобового скла, даху капоту моторного відсіку. На велосипеді ушкоджені заднє колесо, рама в задній частині. На автомобілі наявні нашарування речовини чорного кольору на бампері та капоті. Тиск повітря шин в автомобілі та в передньому колесі велосипеда накачані, заднє колесо велосипеда пошкоджено. Ручне управління, гальмівна система автомобіля в нормі. Ручне управління велосипеда в нормі. Сліди гальмування одинарний слід довжиною 2,6 м від велосипеда. Наявний осип пластмаси та скла. Під час огляду місця події проводилась фотозйомка на цифровий фотоапарат.

До протоколу огляду місця події додана схема дорожньо-транспортної пригоди, складена слідчим Демиденком В.А., підписана понятими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і спеціалістом ОСОБА_10 . До протокола також долучені ілюстровані таблиці із зображенням місця ДТП, положенням автомобіля і велосипеда на місці пригоди і його пошкодженнями, слідовою інформацією на проїжджій частині, розташуванням тіла ОСОБА_3 (Том 1, а.п. 61-75).

Висновком експерта № 861/1288/18-23 від 15.11.2018 з масштабно-графічними схемами до нього, про те, що у первинний контакт вступала передня права частина переднього бампера автомобіля Mercedes Benz S550, реєстраційний номер НОМЕР_1 на відстані приблизно 52 см від його правої сторони та заднє колесо велосипеда KINETIC STORM. Кут між повздовжніми вісями транспортних засобів у момент їх первинного контакту складав приблизно 8?+5?. Із технічної точки зору, місце наїзду на велосипед KINETIC STORM могло знаходитись в районі розташування початку сліду юзу його заднього колеса, який зафіксований на схемі дорожньо-транспортної пригоди до протоколу огляду від 17.06.2018 (Том 1, а.п. 158-166).

Висновком експерта № 4/984 від 28.02.2019 з масштабно-графічними схемами до нього, про те, що покази ОСОБА_1 в частині розташування місця наїзду, надані нею під час проведення слідчого експерименту від 18.10.2018, мають суперечності технічного характеру і є технічно неспроможніми. Вказаний висновок експерт обґрунтовує наявністю зафіксованого на схемі ДТП сліду юзу велосипеда, напрямок якого вказує на приблизний напрямок руху автомобіля в момент первинного контактування з велосипедом, в зв`язку з чим експерт зазначає, що первинний контакт на відстані 0,7 м від дорожньої розмітки технічно не спроможній. Експерт зазначає, що по 1 варіанту у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності до вимог п.13.1 ПДР України, а велосипедист ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 6.3, 11.4 ПДР України. По 2 варіанту у дорожній обстановці, яка склалася, за обставин викладених в ухвалі суду на момент пригоди ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України, а велосипедист ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України. По 1 варіанту у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди з технічної точки зору, знаходилося недотримання водієм ОСОБА_1 безпечної дистанції до велосипеда під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку (Том 1, а.п. 187-202).

Висновком експерта № 4/533 від 13.08.2018 про те, що в первинний контакт вступала передня права частина автомобіля Mercedes Benz S550, реєстраційний номер НОМЕР_1 та задня частина велосипеда. Транспортні засоби контактували між собою під деяким гострим кутом. Як саме розташовувалися транспортні засоби на проїжджій частині встановити не представляється за можливе (Том 2, а.п. 12-18).

Висновком експертів № 04-01/27/4/609 від 01.10.2018 з додатками до нього, про те, що аналіз виявлених ушкоджень на автомобілі Mercedes Benz S550, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі автомобіль) дає підстави для висновку, що вони утворені дією зусилля, направленого спереду, прикладеного до передньої правої частини автомобіля. Аналіз виявлених ушкоджень на велосипеді KINETIC STORM (надалі велосипед) дає підстави для висновку, що в момент первинного контакту з автомобілем, вони утворені дією зусилля, направленого ззаду наперед та зліва направо, прикладеного до задньої частини велосипеда. Як саме розташовувалися транспортні засоби на проїжджій частини в момент первинного контакту встановити не можливо. Кут між повздовжніми вісями автомобіля і велосипеда, з урахуванням тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_3 у момент первинного контакту транспортних засобів, знаходився в межах близько 15?. (т.2 а.с. 20-46).

Показаннями допитаного судом апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6 про те, що він складав протокол огляду місця події та схему до нього від 17.06.2018 в даному кримінальному провадженні. Обставин складання даного протоколу та схеми до нього він не пам`ятає, як і не пам`ятає, чому ОСОБА_1 їх не підписувала. Він вказував спеціалісту, який приймав участь в даній слідчій дії, фіксувати всі пошкодження та слідову характеристику ДТП. Усі наявні сліди він особисто фіксував в протоколі огляду місця події та схемі до нього. Він не пам`ятає, чи хтось з учасників слідчої дії висловлював зауваження щодо зафіксованої в протоколі, чи схемі інформації. Він не пам`ятає, чи всі знімки надані спеціалістом ним були залучені в якості додатку до протоколу огляду місця події.

На додаткові запитання захисника свідок ОСОБА_6 зазначив, що він не пам`ятає слідову картину місця ДТП. На місці ДТП випадково був начальник ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , який в той час їхав на прийом громадян в м. Сміла. Чому на знімках спеціаліста відсутній слід колеса велосипеда, який зафіксовано на схемі пригоди, він повідомити не може. Чому до протоколу огляду місця події не долучено усіх знімків спеціаліста, він повідомити не може.

Як слідує з вироку суду першої інстанції, суд, визнаючи ОСОБА_1 невинуватою визнав неналежними доказами її вини протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2018 з додатками до нього та висновки експертів № 861/1288/18-23 від 15.11.2018, № 4/984 від 28.02.2019, №4/533 від 13.08.2018, № 04-01/27/4/609 від 01.10.2018., використовуючи доктрину плодів отруєного дерева, оскільки виникли сумніви наявності на місці ДТП сліду юзу велосипеда, який брався експертами до уваги при виконанні досліджень, як місце первинного контакту між автомобілем та велосипедом. З наведеним колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Метою огляду є виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 4 та ч. 3 ст. 237 КПК України з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Частиною 7 даної статті КПК України також передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Протокол відповідної слідчої дії під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які її проводять, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення і має відповідати положенням ст. 104 КПК України.

Крім того, як це зазначено у ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, в тому числі, фототаблиці, схеми та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Як зазначено судом першої інстанції, при визнанні протоколу огляду місця події від 17.06.2018 з додатками до нього, недопустимим доказом, у вступній його частині відсутні дані, щодо технічних характеристик засобів застосованої фіксації та носіїв інформації.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, вступна частина протоколу має містити відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при огляді місця події, що мала місце 17.06.2018 застосовувалися технічні засоби фіксації про що вказують долучені ілюстровані таблиці та посилання у вступній частині протоколу на те, фіксація проводилася фотозйомкою на цифровий фотоапарат.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що слідчим не в повному обсязі дотримано вимоги ч. 3 ст. 104 КПК України при складанні протоколу огляду місця події та не вказано технічні характеристики засобу фіксації. Разом з цим, наведене, колегія суддів не визнає істотним порушенням вимог процесуального закону, тобто таким порушенням, що впливає на законність протоколу даної слідчої дії і дає підстави для визнання його недопустимим доказом.

Щодо зазначення в протоколі огляду місця події від 17.06.2018 прізвища ОСОБА_1 , як особи, яка приймала участь в проведенні слідчої дії, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 237 КПК України передбачено, що для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.06.2018, такий огляд проведено ст. слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області Демиденко В.А. за участі спеціаліста ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у присутності водія ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу слідує, що він підписаний ст. слідчим Демиденком В.А. та особами за участі яких проведено слідчу дію, зокрема спеціалістом ОСОБА_10 і понятими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Дійсно водієм ОСОБА_1 , яка зазначена як особа, що присутня при огляді місця події, протокол слідчої дії не підписано і даних про причини такого не підписання, з нього не вбачається. Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 237 КПК України участь, в даному випадку, ОСОБА_1 при проведенні огляду не є обов`язковою. Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначала про те, що була присутня при огляді місця події, однак не підписувала протокол слідчої дії, оскільки перебувала в знервованому стані. Присутність ОСОБА_1 при огляді місця події також підтвердила і допитана судом апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 . З огляду на наведене, на думку колегії суддів, не підписання ОСОБА_1 протоколу огляду місця події, як особою, в присутності якої відбувалась слідча дія, не призвела до отримання необ`єктивних результатів її проведення або визнання такого протоколу доказом, який не відповідає положенням ст. 87 КПК України. При цьому враховується, що ОСОБА_1 ознайомлена з матеріалами досудового розслідування, в тому числі, протоколом огляду місця події від 17.06.2018 при виконанні вимог ст. 290 КПК України.

Доводи суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , залучені в якості понятих під час огляду місця події, не були присутні під час проведення усієї слідчої дії від початку до кінця, їм не було роз`яснено їх процесуальні права та не ознайомлено зі змістом відповідного протоколу, колегія суддів визнає необґрунтованими.

За змістом протоколу огляду місця події від 17.06.2018, під час слідчої дії були залучені понятими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , при тому, що їх обов`язкова участь не передбачена процесуальним законом. Як вбачається з всупної частини протоколу (Том 1, а.п. 61), в тому числі понятим, роз`яснено право бути присутніми при всіх діях, які проводяться в процесі огляду, робити зауваження, що підлягають занесенню до протоколу, а також вимоги ч. 3 ст. 66 КПК України про їх обов`язок не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії. Під вказаним роз`ясненням містяться підписи обох понятих. Такі підписи понятих містяться на кожному аркуші протоколу та після його повного оформлення.

Допитані в суді апеляційної інстанції в якості свідків поняті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , підтвердили свою присутність під час огляду місця події, під час проведення замірів та належність їм підписів, наявних в протоколі. Дійсно, поняті під час їх допиту в суді першої та апеляційної інстанції, вказували на те, що вони не були присутні увесь час зазначений в протоколі, зокрема з 13-00 год. до 15 год. 30 хв., під час огляду місця події, разом з цим, вони не вказували на те, що підписували порожні бланки протоколу або додатку до нього. З цього колегія суддів робить висновок про те, що поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приймали участь в огляді місця події та його фіксації у відповідному протоколі, про що свідчать проставлені ними підписи на кожному та останньому його аркуші, підтвердили своїми підписами занесені в ньому дані, ознайомились з його змістом та не заявляли будь-яких зауважень з питань проведеного огляду, його оформлення, недостовірності даних, занесених в ньому.

Під час огляду місця ДТП ст. слідчим Демиденком В.А. складено схему, а також здійснювалася фотофіксація, про що міститься посилання в протоколі даної слідчої дії. Фотофіксацію здійснювала залучена до слідчої дії спеціаліст ОСОБА_12 . До протоколу додана ілюстрована таблиця у вигляді фотознімків з місця ДТП.

При оцінці даних додатків суд першої інстанції зазначив, що фототаблиця складена без зазначення дати її виготовлення, не містить відомості про технічні засоби, які застосовувалися для створення фотознімків, на ній не зафіксоване точне місце ДТП.

Щодо наведених доводів колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

На думку колегії суддів ілюстрована таблиця, долучена до протоколу огляду місця події від 17.06.2018, відповідає вимогам ст. 105 КПК України. На ній міститься посилання на обставини, які фіксувались на фотознімках, зокрема ДТП, місце здійснення фотографування 41 км автодороги «Золотоноша-Умань», кожне зображення містить відповідне пояснення та підпис особи, яка брала участь у виготовленні ілюстрованої таблиці, тобто ст. слідчого Демиденка В.А., а фіксування будь-яким чином факту передачі спеціалістом зафіксованих на фотоапарат даних для виготовлення, законодавством не передбачено. При цьому на кожному зображенні міститься відтиск штампу «Для довідок № 24» слідчого управління ГУНП в Черкаській області. Проставляння дати виготовлення ілюстрованої таблиці додатку до протоколу, процесуальним законом не передбачено, а сама фотофіксація місця ДТП здійснювалась під час безпосереднього огляду місця події 17.06.2018. Незазначення точного місця ДТП, яка фіксувалась за допомогою технічних засобів шляхом фотографування з уточненням на 41 км + 933,5 м, не вказує на те, що фотографування здійснювалося не на місці ДТП. Про факт фотографуванням спеціалістом саме того місця безсумнівно вказує зображення, зафіксовані на ілюстрованій таблиці, зокрема транспортного засобу Mercedes Benz S550, окремо зафіксованого реєстраційного номера НОМЕР_1 , тіла потерпілого ОСОБА_3 , тощо.

Визнаючи недопустимим доказом протокол огляду місця події з додатками до нього, суд послався на основний їх недолік, невідповідність між даними зафіксованими в схемі ДТП та на ілюстрованій таблиці. Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується.

Відповідно до протоколу огляду від 17.06.2017, в графі «Сліди гальмування» (Том 1, а.п. 62 (об.)) зазначено про наявність одинарного сліду довжиною 2,6 м від велосипеда. Наведене узгоджується зі схемою ДТП, долученою в якості додатка до протоколу, якою зафіксовано одинарний слід юзу колеса велосипеда довжиною 2,6 м, який починається на відстані 0,4 м та закінчується на відстані 0,5 м від лінії дорожньої розмітки 1.2 ПДР України або починається на відстані 0,8 м та закінчується на відстані 0,9 м від краю асфальтобетонного покриття. Такі дані занесені ст. слідчим Демиденком В.А. до протоколу огляду та схеми ДТП засвідчені підписами понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та спеціалістом ОСОБА_10 . Від учасників такого огляду, в тому числі спеціаліста ОСОБА_10 , будь-яких заперечень щодо відсутності сліду юзу колеса велосипеда, під час проведення слідчої дії не надходило. Факт наявності або відсутності сліду юзу, будучи допитаними в якості свідків, поняті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не підтвердили і не спростували, пославшись на те, що не пам`ятають слідову інформацію на місці ДТП.

Відповідно до ілюстрованої таблиці, долученої до протоколу огляду в якості додатку, на ній відсутнє зображення слід юзу, на який міститься посилання в протоколі огляду та схемі ДТП.

Допитаний за клопотанням прокурора в якості свідка ОСОБА_6 , який здійснював оформлення ДТП, суду апеляційної інстанції вказав на те, що наявну слідову інформацію на місці ДТП він особисто фіксував в протоколі огляду місця події та схемі до нього. Фіксувати всі пошкодження та слідову характеристику ДТП він вказував спеціалісту. Чому на знімках спеціаліста відсутній слід колеса велосипеда, який зафіксовано на схемі пригоди, він повідомити не може.

Оцінивши наведені дані колегія суддів, незважаючи на те, що поняті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та слідчий Демиденко В.А. не пам`ятають слідову інформацію, яка була на місці ДТП, приходить до висновку, що слід юзу колеса велосипеда довжиною 2,6 м, який починається на відстані 0,8 м та закінчується на відстані 0,9 м від краю асфальтобетонного покриття був наявній на місці ДТП, що зафіксовано в протоколі огляду від 17.06.2018 та схемі до нього. Наявність такого сліду підтверджена підписами осіб, які приймали участь в проведенні слідчої дії, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та слідчим Демиденко В.А. Будь-яких заперечень учасники слідчої дії щодо проведення та оформлення огляду і даних, занесених в протокол та схему, не висловлювали.

Оскільки суд апеляційної інстанції визнав належним і допустимим доказом протокол огляду місця події від 17.06.2018 з додатками до нього у виді схеми ДТП і ілюстрованої таблиці, висновки експертів № 861/1288/18-23 від 15.11.2018, № 4/984 від 28.02.2019, № 4/533 від 13.08.2018, № 04-01/27/4/609 від 01.10.2018, в яких враховувалися дані протоколу огляду місця ДТП від 17.06.2018 з додатками, також визнаються такими, що відповідають положенням ст.ст. 85, 86 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини кримінального провадження спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та безпідставність її виправдування.

Зокрема, оцінюючи зібрані докази в даному кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК України та ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19.10.2020 щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати та ухвалити новий вирок апеляційного суду, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргами на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_1 колегія суддів керується ст.ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до тяжких злочинів; особу винної, яка раніше не судима, за місцям проживання та роботи характеризується позитивно (Том 1, а.п. 218-220), на спеціальних обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Том 1, а.п. 221), є інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню (Том 1, а.п. 217, довідка Серія 10 ААВ № 946286 від 23.12.2014), винуватість у вчиненому не визнала.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_1 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_1 призначається додаткове покарання у максимальних межах, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням суспільно небезпечних наслідків, які настали внаслідок вчиненого злочину.

Підстав для призначення ОСОБА_1 більш м`якого за розміром покарання або із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що, з огляду на положення ст. 66 КК України, можуть бути визнані пом`якшуючими покарання, матеріали кримінального провадження не містять.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_1 за санкцією частини статті КК України у визначених межах, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи наведені дані про особу винуватої, яка вчинила кримінальне правопорушення з необережною формою вини, дані досудової доповіді про те, що ризик вчинення ОСОБА_1 повторного кримінального правопорушення є низьким, як і ризик її небезпеки для суспільства, тому її виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі, те, що обвинувачена хоч і не визнала винуватість у вчиненому, однак відшкодувала потерпілій ОСОБА_2 понесені нею матеріальні збитки, а потерпілій ОСОБА_9 матеріальну та моральну шкоду, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за поведінкою останньої під час такого звільнення, поклавши обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Щодо запропонованого в прохальній частині прокурором розміру покарання обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає його необґрунтованим та таким, що не узгоджується з встановленими та наведеними вище характеризуючими даними на останню. При цьому колегія суддів враховує, що вимоги прокурора в цій частині в апеляційній скарзі взагалі не мотивовані, як і не мотивована неможливість застосування до призначеного обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі положень ст. 75 КК України.

За змістом п. 2 ч. 3 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, суд у мотивувальній і резолютивній частині вироку зазначає підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, зокрема вказується рішення про цивільний позов, щодо речових доказів і документів, про відшкодування процесуальних витрат.

В кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_9 заявлено цивільні позови до обвинуваченої ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого злочину.

Потерпіла ОСОБА_3 під час судового розгляду від позовних вимог відмовилася за відсутності до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди, як вбачається з оскаржуваного вироку, залишено без розгляду відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 КПК України.

Оскільки судом апеляційної інстанції, вирішуючи апеляційні вимоги прокурора, скасовується виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 , а потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 судове рішення в апеляційному порядку не оскаржували, колегія суддів, діючи в межах ст. 404 КПК України, цивільні позови потерпілих не розглядає.

З цих же підстав, враховуючи, що прокурор, порушуючи питання про скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_1 , не просить вирішити долю процесуальних витрат за поведення експертиз на загальну суму 24 310 грн., відшкодування яких судом першої інстанції віднесено за рахунок держави, колегія суддів рішення з цього приводу не приймає.

Так як рішення про речові докази будь-яким чином не погіршує становище обвинуваченої, їх доля вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси 22.06.2018 на автомобіль «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 404, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 411, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури Цапка А.А. задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2020 щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначено основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_1 на період іспитового строку виконувати наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області - повернути за належністю його власнику ОСОБА_13 ;

- велосипеди KINETIC STORM» сіро-чорного кольору та «PREMIER GENERAL» червоного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області - повернути ОСОБА_9 ;

- заднє колесо із пошкодженням від велосипеду KINETIC STORM» сіро-чорного кольору - знищити.

Арешт накладений на автомобіль «Mercedes Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси 22.06.2018, скасувати.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді