ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/193/22 Справа № 216/4744/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000226 від 02 липня 2021 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Єршовських Виселок Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, 26.06.2021, приблизно о 20:40 год., ОСОБА_6 , за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд. 39а, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку направленого на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, і вони носять таємний характер, маючи у розпорядженні банківську картку № НОМЕР_1 якій відповідає банківський рахунок відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , достовірно знаючи пін-код доступу до вказаного банківського рахунку, засобами банкомату мережі АТ КБ «Приватбанк», що також знаходиться за вказаною адресою, шляхом вільного доступу, викрала з вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 7000 гривень, після чого разом з викраденим майном з місця вчинення проступку зникла, обернувши викрадене на свою користь.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання. Так прокурор вказує, що суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, не дивлячись на те, що обвинувачена має на утриманні 2 малолітніх дітей, призначив їй покарання у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано, внаслідок чого вирок підлягає скасуванню ухваленням нового.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у вироку суду, які не оспорювалися учасниками судового провадження й на підставі чого судовий розгляд було проведено в порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України, в апеляцій скарзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.
Перевіряючи доводи скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій, суд вважає, що вони заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Частина 3 статті 61 КК України визначає виключний перелік осіб, до яких не може застосовуватися обмеження волі.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
З матеріалів провадження видно, що обвинувачена ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Між тим, всупереч наведеним обставинам та вимогам закону України про кримінальну відповідальність, суд безпідставно призначив обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано.
Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, й в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, при визначенні обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, призначив покарання у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано, колегія суддів убачає підстави для зміни оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання.
Разом з цим, колегія суддів, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не заміжня, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, матеріальна шкода у провадженні не відшкодована, а також обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню у встановленні істини, й відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, яке відповідатиме її особі, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень, й відповідати меті покарання, та не погіршить її процесуального становища.
Отже, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення й зміни вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4