Єдиний унікальний № 946/8346/21
Провадження № 1-кп/946/140/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

05 квітня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000942, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Есіль Республіки Казахстан, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого за наймем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 55 Кримінального кодексу України 1960 року, ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду, звернулася із заявою, якою просила провести судовий розгляд без її участі, претензій до обвинуваченого не має. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1. ОСОБА_3 в період з жовтня 2016 року по 30 вересня 2021 року, точної дати та часу не встановлено, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, достовірно усвідомлюючи той факт, що в нього відсутній відповідний договір про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки приватної форми власності, яка належить ОСОБА_5 , з кадастровим номером :01:002:0849, площею 2 га, розташованої на території Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту біля озера Ялпуг, всупереч вимог статей 60, 61, 112, 116, 118, 123 126 Земельного кодексу України та в порушення вимог статей 87 89 Водного кодексу України вчинив самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки, що знаходиться у складі водоохоронної зони, яка встановлена по берегах річок та навколо водойм уздовж урізку води шириною 100 метрів для великих річок, водосховищ до них та озер, для особистого використання, де займався підсобним господарством, а саме висіював та збирав врожай соняшника, який збирав та розпоряджався за власним бажанням.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК, а саме самовільне зайняття земельної ділянки в охоронних зонах.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 197-1. Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво

1. Самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику,
…

2. Самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель,
карається обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що коли він випасав корів, то побачив у с. Озерне Ізмаїльського району біля озера Ялпуг занедбану земельну ділянку, зарослу травою, яку ніхто не обробляв два роки, і він вирішив здійснювати її оброблення. Починаючи з 2016 року до вересня 2021 року він здійснював її обробляння, засівавши соняшником. Частиною врожаю він розраховувався за насіння та з особами, яких він винаймав під час обробляння ділянки, а решту залишав собі. У 2021 році до нього прийшли жінка з чоловіком та попросили у нього документи на цю земельну ділянку, і як виявилося, це була власниця цієї земельної ділянки.

6.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, досліджених судом з урахуванням положень ч. 3 ст.349 КПК, дає підстави суду дійти висновку про доведеність обставини, за яких ОСОБА_3 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки в охоронних зонах, а отже і його винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
7.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

8.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
9.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

10.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний нетяжкий злочин проти власності.

11.Згідно медичній довідці, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

12.За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

13.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. Орган з питань пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, і пропонує додатково покласти на обвинуваченого обов`язок відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК.

14.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , даних досудової доповіді, того, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв його розкриттю, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 197-1 КК та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

15.Враховуючи дані досудової доповіді, суд дійшов висновку про те, що окрім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК як обов`язкові, виправленню ОСОБА_3 сприятиме додатково покладений обов`язок, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 76 КК, а саме обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
16.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

2.На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням на строк один рік.

3.У силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 4 ч. 3 ст.76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 05 квітня 2022 року.

5.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.
7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

9.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1