печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000302 від 22.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04.07.2022 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на товарно матеріальні цінності - зерно кукурудзи, яке належить ТОВ «Фреш ОПТ» () та знаходиться у вантажних автомобілях № AO9877HK/AO1645XP, № AO1160HH/AO4253XP, № AO7489BI/AO8399XP в кількості 71 тони в зоні діяльності Закарпатської митниці.
В обґрунтування клопотання зазначив, що ТОВ «ФРЕШ ОПТ» (), з 01.05.2022 до митних органів подано попередні митні декларації з метою зовнішньоекономічні операції по вивезенню (експорту) яблук свіжих, зерна кукурудзи, соєвих бобів, гороху, врожаю 2021 року на загальну суму 997 010,00 дол. США. Згідно отриманих документів, отримувачем зерна кукурудзи, врожаю 2021 року являється компанія Agro Croplife Aqricultural Cooperative.
Державною податковою службою України листом від 22.06.222 вих. № 4459/5/99-00-08-01-03-05 повідомлено, що ТОВ «ФРЕШ ОПТ» знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Миколаївській області, дата державної реєстрації - 16.07.2021, стан платника - платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - оптова торгівля фруктами і овочами, відомості про об`єкти оподаткування відсутні, зареєстровано платником ПДВ (свідоцтво ПДВ від 01.08.2021 № 200564253).
З моменту реєстрації по 22.06.2022 ТОВ «ФРЕШ ОПТ» подано до органів ДПС декларації з ПДВ за звітні періоди 08.2021-05.2022, фінансову звітність малого підприємства станом на 31.12.2021 рік (основні засоби відсутні, запаси - 333 тис грн, в зв`язку з чим неможливо встановити наявність у підприємства виробничих потужностей, транспортних засобів, земельних ресурсів, необхідних для ведення фінансово-господарської діяльності.
Згідно ІС «Податковий блок» станом на 22.06.2022 ТОВ «ФРЕШ ОПТ» сплачено до бюджету України податків, зборів (військовий збір, ЄСВ, ПДВ) на загальну суму 12,8 тис грн.
Звітність за формою №4 ДФ з моменту реєстрації по 22.06.2022 не подано. У зв`язку із зазначеним неможливо встановити фактичну наявність трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності товариства.
Відповідно даних АІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «ФРЕШ ОПТ» (ПН 44201646) в період з 01.06.2022 по 21.06.2022 здійснювало зовнішньоекономічні операції по вивезенню (експорту) зерна кукурудзи, соєвих бобів, яблук свіжих на загальну фактурну вартість 20 407 289,41 грн. Країни призначення: Румунія, Туреччина, Ірак, Азербайджан, Грузія, Польща.
Крім того, ТОВ «ФРЕШ ОПТ» (ПН 44201646) в період з 01.06.2022 по 21.06.2022 подано до митного органу періодичні митні декларації з метою проведення зовнішньоекономічної операції по вивезенню (експорту) соєвих бобів, яблук свіжих на загальну фактурну вартість 11 204 919,24 грн. Країни призначення: Туреччина, Ірак, Азербайджан.
В ході аналізу інформації ІС «Податковий блок» неможливо встановити законне походження експортованої сільгосппродукції, не прослідковується ланцюг постачання товару від виробника до експортера.
Виходячи з наведеного, ТОВ «ФРЕШ ОПТ», має ознаки ризиковості та ймовірно здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
За результатами аналізу вищевказаних операцій, існує ймовірність, що сільськогосподарська продукція купується у підприємств, що здійснюють ризикову діяльність за готівкові кошти без відображення в бухгалтерському та податковому обліках, після чого здійснюється митне оформлення товарів в режимі «експорт».
Таким чином, при реалізації сільгосппродукції (зерна кукурудзи, соєвих бобів, яблук свіжих) на території України на 31,6 млн грн, підприємства, які займаються вирощування сільськогосподарської продукції повинні були сплатити до бюджету ПДВ (14% для зернових та 20% для яблук) у сумі 5,2 млн грн.
Враховуючи вищевикладене, зовнішньоекономічні операції ТОВ «ФРЕШ ОПТ» можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом та у подальшому, можуть призвести до несплати податку на прибуток, не відображенню операцій у звітності з ПДВ та в Єдиному реєстрі податкових накладних, неповерненні валютної виручки.
На теперішній час на Закарпатській митниці проходять митне оформлення трьох вантажних автомобілів, а саме:
№№ авто.Станція дислокаціїВласниквага(т.)Вантаж
1.AO9877HK/ AO1645XPЗакарпатська митницяТОВ «Фреш Опт»23Зерно кукурудзи, урожаю 2021 року
2. AO1160HH/ AO4253XP Закарпатська митниця ТОВ Фреш Опт» 24 Зерно кукурудзи, урожаю 2021 року
3.AO7489BI/ AO8399XP Закарпатська митниця ТОВ Фреш Опт»24 Зерно кукурудзи, урожаю 2021 року

Під час досудового розслідування проведено огляди вказаних вантажних автомобілів за результатом яких встановлено наявність товарно-матеріальних цінностей зерна кукурудзи, урожаю 2021 року (далі ТМЦ), які згідно товарно-супровідних документів належать ТОВ «Фреш Опт».
Постановою прокурора вказані товарно-матеріальні цінності відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
.На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, представник сторони обвинувачення подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити та накласти арешт з метою збереження речових доказів.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність та одночасно приймаючи до уваги до уваги приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається що Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000302 від 22.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.
Під час досудового розслідування проведено огляди вантажних автомобілів за результатом яких встановлено наявність товарно-матеріальних цінностей зерна кукурудзи, урожаю 2021 року (далі ТМЦ), які згідно товарно-супровідних документів належать ТОВ «Фреш Опт».
Постановою прокурора вказані товарно-матеріальні цінності відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000302 від 22.06.2022, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на товарно матеріальні цінності - зерно кукурудзи, яке належить ТОВ «Фреш ОПТ» () та знаходиться у вантажних автомобілях № AO9877HK/AO1645XP, № AO1160HH/AO4253XP, № AO7489BI/AO8399XP в кількості 71 тони в зоні діяльності Закарпатської митниці.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1