гСправа № 358/102/20 Провадження № 1-кп/358/40/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі в режимі відеоконференції із Києва-Святошинським районним судом Київської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за частиною першою статті 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

28 вересня 2022 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000335 від 17.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прокурору Богуславського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури.

На обгрунтування клопотання захисник вказує на те, що за приписом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема відносяться: 1) верховенство права, 2) законність, 13) забезпечення права на захист.

Право на захист забезпечується, у тому числі тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують (п.1 ч.3 ст. 42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (підпункт «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі Конвенція).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Виходячи з наведеного, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, окрім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті підлягає виклад також й формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми кримінального Кодексу, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

З обвинувального акту вбачається, що 16.09.2019 близько 20 год. 15 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, а саме зернозбиральним комбайном СК-5М, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполучення м. Богуслав - с. Щербашенці, в межах населеного пункту с. Щербашенці, в порушення вимог п. 1.5; п. 2.3 (б); п. 2.3 (д); п. 10.1; п. 11.4; п. 12.1 п. 19.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись без увімкнення зовнішніх світлових приладів, проявив бездіяльність та неуважність, здійснив виїзд виступаючих елементів на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем філії Комунального закладу Київського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Богуславська СЕМЛ» марки «УАЗ-396201», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку до м. Богуслав.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «УАЗ-396201», реєстраційний номер НОМЕР_2 , фельдшер Комунального закладу Київського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф «Богуславська СЕМЛ» ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом лівого наколінника з незначним зміщенням уламків, вдарена рана правого колінного суглобу, закрита рана правої скронево-тім`яної ділянки. Тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого наколінника з незначним зміщенням уламків відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Як наслідок, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , якому злочином завдано тілесного ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Наведене формулювання обвинувачення, відповідно до кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, відповідає диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки потерпілому ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також потерпілим є Комунальний заклад Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Філія «Обухівська СЕМД», якому за версією обвинувачення, завдано моральну шкоду.

Однак, всупереч вимогам ст. 20 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить в формулюванні обвинувачення будь-якого висновку у чому полягала моральна шкода, заподіяна юридичний особі обставинами, викладеними обвинувальному акті.

Також, в обвинувальному акті не зазначено яким чином в кримінальній справі, порушеній за ч. 1 ст. 286 КК України, обов`язковою ознакою якого є спричинення середньої тяжкості тілесних ушкодження потерпілому, визнано в якості потерпілого юридичну особу.

Частинами 1 і 3 ст. 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Також захисник вказує на те, що основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи. Предметом злочину є об`єкти зі шкідливими властивостями, внаслідок використання яких завдано шкоди здоров`ю особи або заподіяно смерть.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України включає три обов`язкові ознаки: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і настанням наслідків.

Таким чином, відповідно до кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілим у кримінальному провадженні в результаті порушення ПДР України або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, може бути лише особа, якій завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто шкода життю чи здоров`ю, а не майнова чи моральна.

Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило майнову шкоду (пошкодження транспортного засобу шантажу, дорожніх споруд чи іншого майна), є адміністративним правопорушенням.

Крім того, захисник вважає за доцільним звернути увагу на те, що КПК України серед учасників кримінального провадження виділяє цивільного позивача, яким подано органу досудового розслідування чи суду цивільний позов про відшкодування моральної та/або матеріальної шкоди внаслідок заподіяного кримінального правопорушення. Статус потерпілого та цивільного позивача в кримінальному провадженні не є тотожним.

Більше того, положеннями ст. 55 КПК України визначено, що кримінальним правопорушенням моральну шкоду може бути завдано лише фізичній, а не юридичній особі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувальний акт складено без додержання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені під час досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але взагалі не містить формулювання обвинувачення щодо завданої кримінальним правопорушенням потерпілій стороні - Комунальний заклад Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Філія «Обухівська СЕМД» - моральної шкоди.

Таким чином на переконання сторони захисту, пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскільки слідчим при складанні обвинувального акта та прокурором при його затвердженні не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що виключає можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі. Відтак даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліку, який є істотним і перешкоджає призначенню судового розгляду по кримінальному провадженню, відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Суд обговорив клопотання захисника обвинуваченого з учасниками процесу, які взяли участь у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та на даний час у справі проводиться судовий розгляд, а не підготовче судове засідання. Тому на думку прокурора суд не вправі вирішувати питання про повернення обвинувального акту прокурору на цій стадії судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 погодилися із позицією прокурора.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів судового провадження у справі №358/102/20 вбачається, що ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року завершено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 66).

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 від 14 грудня 2020 року (а.с. 110) матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно положень ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Тобто, лише під час проведення підготовчого судового засідання, суд має право вирішувати питання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На даний час кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, перебуває на стадії судового розгляду, що позбавляє можливості суд вирішувати питання про повернення обвинувального акту прокурору, яке можливе лише на стадії підготовчого судового провадження згідно положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314, 350 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000335 від 17.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1