Справа № 585/246/22
Номер провадження 1-кп/585/195/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000543 від 25.09.2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія АР Крим, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)», засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2016 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисного злочину проти власності, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, повторно вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, влітку 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення майнового характеру, маючи не зняту та не погашену в установленому законодавством порядку судимість, відбуваючи покарання в ДУ «Роменська виправна колонія № 56», не прагнучі до виправлення, вирішив отримувати незаконний дохід шляхом вчинення злочинів спрямованих на шахрайське заволодіння грошовими коштами у інших осіб. З цією метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій у вигляді спричинення матеріальної шкоди, діючи умисно, повторно, використовуючи належний йому мобільний телефон «NOKIA 1202», IMEI: НОМЕР_1 , який приховував від працівників ДУ «РВК № 56», та активованих абонентських номерів мобільних операторів «Київстар» та «Vodafone» - НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно, шляхом дзвінків на різні мобільні номери, з сайтів оголошень в мережі Інтернет, під час розмов видавав себе за іншу особу і пропонував купити неіснуюче пальне по низьким цінам.

Так, 24.08.2021 ОСОБА_3 , знайшовши номер мобільного телефону в мережі Інтернет зателефонував до ОСОБА_6 , у ході телефонної розмови з останнім видав себе за його знайомого на ім`я ОСОБА_7 , після чого запропонував останньому придбати неіснуючий товар пальне по низькій ціні.

Цього ж дня, ОСОБА_3 продовжуючи телефонну розмову з ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, попрохав останнього перевести на мобільний рахунок грошові кошти в сумі 3000 грн. за придбання неіснуючого товару - пального та не маючи наміру виконувати домовленість з потерпілим. У подальшому ОСОБА_6 , переказав грошові кошти в сумі 3000 грн. на мобільний телефон НОМЕР_3 , який вказав ОСОБА_3 .

Не зупинившись на вчиненому, знайшовши в мережі Інтернет оголошення про придбання дизельного пального ОСОБА_3 28.08.2021 о 12:14 зателефонував до ОСОБА_8 та в ході телефонної розмови з останнім видав себе за його знайомого на ім`я ОСОБА_9 , після чого запропонував останньому придбати неіснуюче пальне по низькій ціні.

Цього ж дня, о 12:19 ОСОБА_3 продовжуючи телефонну розмову з ОСОБА_8 діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, попрохав останнього перевести на мобільний рахунок грошові кошти в сумі 1800 грн. за придбання пального та не маючи наміру виконувати домовленість з потерпілим. Погодившись ОСОБА_8 , переказав грошові кошти в сумі 1800 грн. на мобільний телефон НОМЕР_2 , який назвав ОСОБА_3 .

Отримані грошові кошти ОСОБА_3 , в подальшому перевів на невстановлений в ході досудового розслідування рахунок, таким чином розпорядився на власний розсуд.

Отриманими грошовими коштами ОСОБА_3 , розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що 24.08.2021 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 3000 грн. та 28.08.2021 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом (шахрайство), вчинене повторно.

25 січня 2022 року між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000543 від 25.09.2021 року було укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості від 25.01.2022 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України, які ніким не оспорюється.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Відповідно до ст. 67 КК України обтяжуючою обставиною є вчинення злочину повторно.Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України сторони домовились про призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2016 у виді 1 місяця та остаточно призначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

У судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений та його захисник також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілі в заявах не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, претензій до ОСОБА_3 не мають.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000543 від 25.09.2021 року угода про визнання винуватості від 25.01.2022 року підлягає затвердженню.

При цьому суд враховує обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Як зазначено в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості відповідно до ст. 67 КК України обтяжуючою обставиною є вчинення злочину повторно.
Проте, суд не погоджується із таким твердженням з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. З наведених підстав суд не враховує обставину за ст. 67 КК України щодо повторності вчиненого злочину.

Судові витрати, речові докази та запобіжні заходи відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.100, 124, 369-371, 374, 376, 472, 475, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 січня 2022 року між прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000543 від 25.09.2021 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2016 у виді 1 (одного) місяця та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_10 ЦВЄЛОДУБ