1Справа № 335/3340/22 1-кп/335/538/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000154 від 22.05.2018 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.5 ст.186, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115КК України,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2002 року, в період діяльності злочинної організації, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирішили озброїти її вогнепальною зброєю, та тим самим створити озброєну злочинну організацію (банду), з метою здійснення злочинів проти життя та здоров`я громадян, а також заволодіння їх майном.

Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на озброєння злочинної організації, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в січні 2002 року у невстановлених органом досудового розслідування осіб та місці, без відповідного дозволу, придбали вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої, а саме: 2 автомати системи Калашникова із одним пристроєм безшумної стрільби та 4 магазини до них, 136 патронів до зазначеної зброї, пістолет «43 - 83» із пристроєм безшумної стрільби та 14 патронів до нього, пістолет «Вальтер» із 4 патронами до нього, 41 гранату «Ф-1» та 40 детонаторів «УЗРГМ» до них, револьвер «Наган - Радом» та 23 патрони до нього, пістолет кустарного виробництва калібру 9 мм із пристроєм безшумної стрільби та 12 патронів до нього.

В цей же період часу ОСОБА_11 , з метою посилення бандитського формування, за погодженням з її керівником, втягнув до її складу свого знайомого раніше засудженого за вчинення тяжких злочинів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім у жовтні 2002 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 під приводом праці у якості водія ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Набуту вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої, ОСОБА_9 , за погодженням із ОСОБА_10 , у січні 2002 року перевіз на автомобілі «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 та сховав у спеціально для цією мети винайнятому гаражі № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Малий ринок» м.Запоріжжя, а також у гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Металург», розташованого по вул. Зразкова, 1-б у м.Запоріжжі, де розпочав зберігати.

Про наявність вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відразу ж повідомили членів злочинної організації ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , а потім у жовтні 2002 року ОСОБА_9 повідомив про наявність у нього зброї ОСОБА_13 .

У червні 2003 року ОСОБА_9 , з метою перевірки справності та надійності озброєння банди, із гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Металург», взяв вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: пістолет кустарного виготовлення калібру 9 мм., та патрони до нього, після чого, на автомобілі «Фольксваген - Гольф», сумісно з учасниками банди ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , виїхали за межі міста, де в його околицях випробували дію пістолету, виконавши із нього декілька пострілів.

В подальшому ОСОБА_9 перевіз револьвер «Наган - Радом», 23 патрони до нього, пістолет кустарного виробництва із пристроєм безшумної стрільби калібру 9 мм., та 12 патронами до нього на місце свого мешкання у АДРЕСА_2 , де продовжив зберігати.

Крім цього, для поповнення арсеналу озброєння банди, ОСОБА_15 , навесні 2002 року, придбав мисливську багатозарядну помпову рушницю «Мосберг», а ОСОБА_9 у вересні 2002 року придбав мисливський карабін «Сайга 410 К -01». Вказану зброю зберігав за місцем свого мешкання у м. Запоріжжі з метою використання його в інтересах злочинної організації, а також ОСОБА_14 , возив і в автомобілях при супроводженні ОСОБА_10 .

На ОСОБА_9 та ОСОБА_14 покладались обов`язки по зберіганню зброї банди, а у разі затримання кого-небудь із членів банди, приймати заходи до переховування зброї та боєприпасів.

Після затримання ОСОБА_9 , у зв`язку із вчиненим злочином у м. Феодосія АР Крим у відношенні ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , будучи обізнаним про місце зберігання ОСОБА_9 частини зброї та боєприпасів, належних банді, виконуючи вказівку ОСОБА_10 , переховав їх. 17 серпня 2003 року у вечірній час забрав їх у АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_9 , мисливський карабін «Сайга 410К - 01», револьвер «Наган - " Радом», 23 патрони до нього, пістолет кустарного виробництва калібру 9 мм., з пристроєм безшумної стрільби та 12 патронами до нього, які на автомобілі ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 перевіз та сховав у боксі № НОМЕР_5 човнового причалу «Південний» по вул. Чубанова у м. Запоріжжі, а мисливський карабін «Сайга - 410К - 01» за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_17 , у кв. АДРЕСА_4 .

Також, продовжуючи виконувати вказівку керівника банди ОСОБА_10 , 25 серпня 2003 року ОСОБА_14 , із гаражу НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Металург», розташованого по вул. Зразковій, 1-б у м. Запоріжжі, взяв вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові пристрої, а саме: 2 автомати Калашникова з пристроєм безшумної стрільби до них, 4 магазини до автоматів та 136 патронів, 38 гранат Ф - 1 та 37 запалів до них, які належали членам банди та на автомобілі ВАЗ - НОМЕР_6 відвіз та переховав в районі Балабинського заливу м.Запоріжжя, де зарив у пісок.

Учасниками банди сумісно розроблялись плани вчинення нападів на окремих осіб, розподілялись ролі її учасників, розроблялись схеми вчинення злочинів, проводились підготовчі заходи розвідувального характеру, в ході яких з`ясовувались місця мешкання та праці потерпілих, їх денний розклад, підшукувались знаряддя вчинення злочинів.

ОСОБА_10 виконував загальне керівництво бандою, підшукував осіб для послідуючого втягнення у злочинну діяльність. У банді існувала жорстка дисципліна, спрямована на стійке об`єднання її учасників, пошуку матеріальних коштів, необхідних для функціонування організації: грошей, транспорту, зброї, приміщень, замовників злочинів, об`єктів нападів. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 було відведено провідну роль в керованій ОСОБА_10 банді. Вони виконували організацію та керівництво вчиненням окремих злочинів, підбір безпосередніх учасників злочинів, забезпечення знаряддям вчинення злочинів, транспортними засобами. ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , були виконавцями злочинів.

Створена банда характеризувалась стабільним на протязі тривалого часу складом її учасників, єдністю умислу її членів, погодженістю дій між ними, ретельною підготовкою до здійснюваних нападів та строгим розподіленням ролей у вчиненні злочинів.

Всі члени банди, згідно відведеним ролям приймали участь у плануванні вчинення злочинів, збирали інформацію про об`єкти нападу, надавали автотранспорт та доставляли членів банди до місця вчинення злочину, безпосередньо приймали участь у вчинення злочинів, заздалегідь набували знаряддя вчинення злочину - молотки та горючі речовини, ножі, не встановлені органом досудового розслідування металеві предмети, оптичні прилади спостереження, вели спостереження за оточуючим середовищем та обстановкою в момент злочинного посягання з метою попередження нападників про можливу небезпеку. Крім цього, не бажаючи бути викритими за вчинення злочинів, перешкодити впізнанню їх потерпілими, застосовували заздалегідь підготовлені засоби камуфляжу - бейсбольні кепки та спортивні куртки.

Під час організації та становлення озброєної злочинної організації, її керівник та учасники з метою зміцнення фізичної сили та витривалості, необхідної для вчинення злочинів, систематично займались спортом, проводячи тренування з різних видів єдиноборств у спортивних залах м. Запоріжжя, що в свою чергу дисциплінувало та об`єднувало членів банди.

Мобільність банди забезпечувалась наявністю автомобілів: «Деу - Ланос», державний номерний знак НОМЕР_7 та «Фольцваген - Гольф», державний номерний знак НОМЕР_8 , що знаходились у користуванні ОСОБА_9 , ВАЗ - 21099 державний номерний знак НОМЕР_9 , який знаходився у користуванні ОСОБА_12 , а для забезпечення зв`язку використовували мобільні телефони.

Являючись з січня 2002 року членом банди, приймаючи активну участь в злочинній діяльності ОСОБА_6 , діючи взаємоузгоджено та взаємопов`язано із її організатором ОСОБА_10 , учасниками банди ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а також залученими до вчинення окремих злочинів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які не були обізнаними, що вони вчиняють злочини у складі банди, у 2002-2003 роках на території Запорізької, Дніпропетровської областей, а також на території АР Крим вчинив наступні злочини: замах на умисне вбивство ОСОБА_22 ; відкрите викрадення майна ОСОБА_22 , вчинене в особливо великих розмірах; замах на умисне вбивство ОСОБА_23 ; відкрите викрадення майна ОСОБА_23 вчинене у особливо великих розмірах; замах на умисне вбивство ОСОБА_24 ; замах на умисне вбивство ОСОБА_16 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 знову вчинив злочинза наступних обставин.

Наприкінці жовтня - початку листопада 2002 року ОСОБА_14 , знаходячись у кафе «Сова» у м. Запоріжжі повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що напередодні, під час його перебування у одному із барів Південного району м. Запоріжжя, він під час конфлікту був побитий раніше не знайомим. ОСОБА_25 також повідомив, що у своєму розпорядження вказаний чоловік має автомобіль марки «Мерседес» червоного кольору. ОСОБА_9 про цю подію доклав ОСОБА_10 та той надав вказівку ОСОБА_9 встановити вказаного кривдника, прізвище якого надалі виявилась ОСОБА_22 , та вчинити його вбивство.

Виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 для вчинення вбивства ОСОБА_22 залучили учасників банди ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

Взявши на себе керівництво з підготовки та вчинення злочину, ОСОБА_9 відвів ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 роль безпосереднього виконання вбивства. Крім цього при підготовці до злочину ОСОБА_9 , доручив ОСОБА_11 підшукати знаряддя вчинення злочину, а ОСОБА_14 встановити місце мешкання ОСОБА_22 , його денний розклад, а також час повернення додому.

На початку листопада 2002 року, виконуючи вказівку ОСОБА_9 , ОСОБА_14 встановив місце мешкання ОСОБА_22 , а ОСОБА_11 придбав два слюсарних молотки та металевий прут, про що повідомили ОСОБА_9 про готовність вчинити злочин. ОСОБА_9 доклав керівнику банди ОСОБА_10 та той надав команду вбити ОСОБА_22 біля будинку за місцем мешкання потерпілого.

Реалізуючи сумісний злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_22 , з помсти ОСОБА_9 , у вечірній час 13 листопада 2002 року. На автомобілі «Деу-Ланос» державний номерний знак НОМЕР_7 доставив ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 до місця мешкання ОСОБА_22 . Коли ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 пішли у напрямку будинку, ОСОБА_9 став їх чекати, знаходячись в автомобілі, щоб забезпечити можливість учасникам злочину безперешкодно зникнути.

ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , озброївшись молотками, а ОСОБА_14 - металевим прутом підійшли до під`їзду будинку АДРЕСА_5 , у якому проживав ОСОБА_22 , де розпочали чекати доки останній з`явиться. Приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_22 вийшов із будинку та попрямував до свого автомобілю, який знаходився у дворі. В той же час ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , діючи погоджено, за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно розподілених ролей, напали на ОСОБА_26 та почали сумісно, з метою вбивства наносити йому множинні удари молотками та металевим прутом у різні частини тіла, у тому числі у життєво важливий орган - голову, бажаючи таким чином вчинити вбивство. ОСОБА_22 , захищаючись, прикрив голову руками та одягом.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_22 були спричинені множинні рани голови в лобно - скроневій частині, в правій скроневій області, три рани в тім`яно - потиличній області та в потиличній частині голови, струс головного мозку, забої м`яких тканин тулубу, грудної клітини, верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Від нанесених ударів молотками та металевим прутом ОСОБА_22 втратив свідомість, через що ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , побачивши, що ОСОБА_22 не подає ознак життя вирішили, що реалізували умисел на вбивство.

Після вчинення нападу на ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 повернулись до ОСОБА_9 , який чекав на них у автомобілі після чого доклали останньому про здійсненні у відношенні ОСОБА_22 дії і разом зникли.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 13 листопада 2003 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , перебуваючи біля буд. № 7 по вул. Гаврилова у м. Запоріжжі, після вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_22 , вважаючи на той момент, що втративший свідомість ОСОБА_22 мертвий, за своєю ініціативою, без відома та участі ОСОБА_9 вирішили відкрито викрасти майно потерпілого. З цією метою зняли з потерпілого дублянку вартістю 2100 грн., із мобільним телефоном «Нокіа- 5210», вартістю 1100 грн., що знаходився у її кармані, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_14 зникли з місця події, а ОСОБА_6 тим часом розпочав знімати з руки ОСОБА_22 золотий браслет вартістю 7000 грн., однак потерпілий, знаходячись до цього часу без свідомості, прийшов до тями та вхопив молоток, який знаходився поруч та вчинив опір, через що ОСОБА_6 , з причин, що не залежали від його волі не зміг заволодіти вказаним браслетом та був змушений втекти з місця вчинення злочину.

Після нападу на ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , повернулись до чекаючого на них у автомобілі ОСОБА_9 , якому доповіли про вчинення злочину відносно ОСОБА_22 та разом зникли.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 знову вчинив злочин за наступних обставин:

Так, на початку квітня 2003 року, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_27 замовлення на умисне вбивство виконуючого обов`язки генерального директора ВАТ «ЗК Днепрообленерго» ОСОБА_24 .

Для виконання вбивства на замовлення ОСОБА_10 , в один із днів квітня 2003 року, зібрав в кафе «Сова» у м. Запоріжжі учасників банди ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , яким повідомив про отримане замовлення на вбивство ОСОБА_24 та надав їм вказівки організувати та вчинити вбивство за грошову винагороду.

Виконуючи вказівку та здійснюючи дії з організації та підготовки вчинення вбивства ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 підшукали співучасників з числа учасників банди ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Вступивши таким чином у злочинну змову на вчинення вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на автомобілях «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та «ВАЗ - 21099» 7 квітня прибули у м. Дніпро Дніпропетровської області, де працював та мешкав ОСОБА_24 .

Знаходячись у м. Дніпро, ОСОБА_9 виконував загальне керівництво, тимчасово винайняв житло - квартиру АДРЕСА_6 для учасників злочину, де вони розпочали проживати на період підготовки та вчинення вбивства ОСОБА_24 .

В подальшому, на протязі декількох днів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 спостерігали за пересуванням ОСОБА_24 по м.Дніпро, встановили місце його фактичного мешкання та денний розклад. Після збору необхідної інформації про потерпілого, ОСОБА_9 відпустив ОСОБА_11 додому у м. Запоріжжя.

Здійснивши підготовку до вбивства, 12.04.2003, за місцем тимчасового проживання у м. Дніпро, ОСОБА_9 розподіляючи ролі серед учасників злочину, згідно яких він та ОСОБА_11 забезпечували доставляння на автомобілях усіх учасників на місце злочину та можливість безперешкодно зникнути після його вчинення. На ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 покладався безпосередній напад на ОСОБА_24 та його вбивство.

13 квітня 2003 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на автомобілі «Деу-Данос» під керуванням ОСОБА_9 , а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на автомобілі ВАЗ- 21099» під керуванням ОСОБА_12 приїхали до будинку ОСОБА_24 по АДРЕСА_7 .

У якості знаряддя злочину ОСОБА_9 надав слюсарні молотки та одяг: кепки - бейсболки, та спортивні куртки, в які вони напередодні вчинення злочину повинні були переодягнутись для його вчинення.

Протягом декількох годин учасники злочину знаходились біля будинку АДРЕСА_7 , спостерігаючи за обстановкою та очікуючи ОСОБА_24 .

Приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_24 на автомобілі «Опель - Омега» приїхав до свого будинку та почав прямувати до під`їзду. ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , які знаходились поруч, діючи погоджено, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили напад на ОСОБА_24 , збивши його з ніг на підлогу, розпочали наносити йому удари молотками у різні частини тіла, але переважно у голову.

Цими сумісними діями ОСОБА_24 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді - перелому потиличної кістки справа, черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, гострої субдуральної гематоми зліва, ран в правій тім`яній та завушній областях, ускладнені початковим кохлеітом із ураженням звукопровідного апарату справа та звукосприймаючого апарату з двох сторін, закритого уламчастого перелому основи середньої фаланги лівої кисті з задовільним станом уламків, надриву шкіри зовнішнього слухового проходу, 6 саден дугоподібної форми на нижніх кінцівках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_24 втратив свідомість. Помітивши, що потерпілий не подає ознак життя та вважаючи, що умисел на умисне вбивство ОСОБА_24 доведено до кінця, співучасники злочину зникли на автомобілях, виїхавши за межі м. Дніпро, Дніпропетровської області.

Тільки завдяки сучасній, кваліфікованій медичній допомозі ОСОБА_24 вижив, у зв`язку із чим умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та замовника ОСОБА_27 на вбивство ОСОБА_24 не було доведено до кінця з причин що не залежали від їх волі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 знову вчинив злочин за наступних обставин:

Так, на початку липня 2003 року, ОСОБА_27 зібрав у кафе «Сова» у м.Запоріжжі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яким замовив вбивство керівника консалтінгової компанії «Фарго» ОСОБА_16 за грошову винагороду. Для полегшення вчинення злочину ОСОБА_27 повідомив ОСОБА_9 прикмети ОСОБА_16 та місце його роботи у м. Дніпро, Дніпропетровської області.

Виконуючи вищевказане замовлення та здійснюючи дії з організації та підготовки вчинення вбивства ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 підшукали співучасників злочину з числа учасників банди ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Вступивши таким чином у злочинну змову на вчинення вбивства із корисливих мотивів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , готуючись до вчинення злочину на автомобілі «Фольксваген - Гольф», державний номерний знак НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_9 , в день отримання замовлення прибули до будинку АДРЕСА_8 до офісу компанії «Фарго», де працював ОСОБА_16 .

Приблизно о 14 годині 00 хвилин до вказаного офісу під`їхав автомобіль «Опель - Омега», з якого вийшов співробітник компанії «Фарго» ОСОБА_23 .

ОСОБА_9 , який раніше не бачив ОСОБА_16 та його зовнішності, керуючись описом та прикметами наданими ОСОБА_27 , помилково за нього прийняв ОСОБА_23 та вказав іншим співучасникам на об`єкт їх посягання.

Дочекавшись виходу ОСОБА_23 із офісу, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 простежили за ним та встановили, що він проживає у будинку АДРЕСА_9 . Із урахуванням зібраної інформації учасниками злочину, було обрано найбільш зручне місце вбивства ОСОБА_23 біля його будинку, коли той буде виходити з будинку.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розподілили ролі серед учасників злочину. ОСОБА_9 повинен був доставити на автомобілі виконавців до місця вчинення злочину та забезпечити можливість безперешкодно зникнути після його вчинення. ОСОБА_12 - організувати напад на ОСОБА_23 та вести спостереження за місцем вчинення злочину, а також у разі появи сторонніх осіб, попередити про це виконавців. ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 повинні були безпосередньо напасти на ОСОБА_23 та вчинити його вбивство.

Так, 08 липня 2003 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на автомобілі «Фольксваген - Гольф» під керуванням ОСОБА_9 приїхали до будинку ОСОБА_23 , де ОСОБА_9 залишився в автомобілі та спостерігав за оточуючою обстановкою. У свою чергу ОСОБА_11 із обрізком металевої труби, ОСОБА_6 із слюсарним молотком разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 попрямували у двір АДРЕСА_9 , де мешкав ОСОБА_23 . ОСОБА_12 , безпосередньо керував нападом на ОСОБА_23 , спостерігав за оточуючим середовищем з метою попередження виконавців про наближення сторонніх осіб.

Приблизно о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_23 вийшов зі свого будинку та попрямував у сторону буд. АДРЕСА_9 . ОСОБА_11 та ОСОБА_6 помилково вважаючи, що це ОСОБА_16 , вчинили напад на ОСОБА_23 , при цььому ОСОБА_13 збив його з ніг на підлогу та утримував, а ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , за допомогою знарядь які мали при собі, з метою вбивства потерпілого, розпочали наносити удари у життєво важливий орган - голову.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_23 втратив свідомість. Помітивши, що потерпілий не подає ознак життя та вважаючи, що умисел на вбивство ОСОБА_23 доведено до кінця, вказані особи зникли з місця вчинення злочину.

Цими сумісними діями ОСОБА_23 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, перелому лобної кістки зліва, закритого перелому лівої скулової кістки, закритих переломів 4-ої та 5-ої п`ясних кісток лівої кисті, забійні рани лобно-тім`яної області зліва, тім`яної області справа, обличчя зліва, в області лівого ока та підборіддя, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Тільки завдяки сучасній, кваліфікованій медичній допомозі ОСОБА_23 залишився жити, у зв`язку із чим умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та замовника ОСОБА_27 на умисне вбивство не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Крім цього, 08 липня 2003 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля буд. № 2 по вул. Академіка Лазаряна у м. Дніпро, Дніпропетровської області, одразу після вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_23 , вважаючи, що втративший свідомість ОСОБА_23 мертвий, вийшли за межі обумовленого умислу із ОСОБА_28 та ОСОБА_10 , за своєю ініціативою, без відома та участі ОСОБА_9 , відкрито викрали майно ОСОБА_23 , а саме: мобільний телефон «Соні Еріксон», вартістю 600 гривень; шкіряний футляр від мобільного телефону «Соні Еріксон», вартістю 35 гривень; шкіряну валізу фірми «Тигран» вартістю 1170 гривень, у якій знаходився паспорт на ім`я ОСОБА_23 , документи, пов`язані з його працею в компанії «Фарго», сонцезахисні окуляри фірми «Морган» вартістю 150 гривень, візитниця вартістю 50 гривень та парасолька вартістю 50 гривень.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_29 матеріальний збиток на загальну суму 2055 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 знову вчинив злочин за наступних обставин:

Так, після помилкового нападу 08 липня 2003 року на ОСОБА_23 , ОСОБА_27 зібрав у кафе «Сова» у м. Запоріжжі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від яких зажадав виконання раніше замовленого їм вбивства керівника консалтінгової компанії «Фарго» ОСОБА_16 . Для того щоб не сталося подібної помилки, ОСОБА_27 , надав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фотографію ОСОБА_16 , а також повідомив, що останній має у своєму користуванні автомобіль «Ніссан-ікс-трейл» темного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_10 .

08 серпня 2003 року, ОСОБА_9 рухаючись на своєму автомобілі «Фольксваген - Гольф» у м. Керч, на автотрасі у районі м. Феодосія АР Крим помітив автомобіль, яким користується ОСОБА_16 , про що за телефоном повідомив ОСОБА_10 , який у свою чергу надав вказівку ОСОБА_9 привезти із м. Керч у м. Запоріжжя їх знайомого ОСОБА_30 для участі у вчиненні вказаного злочину за грошову винагороду. ОСОБА_31 , керуючись корисними спонуканнями, надав згоду на участь у вчиненні особливо тяжкого злочину, в той же час не будучи обізнаним, що буде приймати участь в ньому у складі банди. По приїзду до м. Запоріжжя, їй ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_10 вказівку встановити місцезнаходження ОСОБА_16 у м. Феодосії. Втупивши таким чином у злочинну змову на вчинення вбивства з корисливих мотивів, 10 серпня 2003 року, ОСОБА_9 сумісно з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_32 на автомобілі «Фольксваген - Гольф», державний номерний знак НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_9 , попрямували до м. Феодосія АР Крим для встановлення місця знаходження ОСОБА_16 . У м. Феодосії вони шляхом стеження встановили, що ОСОБА_16 зупинився на відпочинок у домоволодінні по АДРЕСА_10 та в той же день виїхав з м. Феодосії. Поставив до відома про це за допомогою телефону ОСОБА_10 учасники злочину повернулись до м. Запоріжжя.

15 серпня 2003 року ОСОБА_9 , для підготовки до вчинення вказаного злочину доручив ОСОБА_33 відправитись до м. Феодосія для з`ясування чи з`явився там ОСОБА_16 .

Виконуючи вказівки ОСОБА_9 , вранці 16 серпня 2003 року ОСОБА_31 встановив, що ОСОБА_16 знаходився у м. Феодосії, про що телефоном повідомив ОСОБА_9 , а сам продовжив вести спостереження за рухом ОСОБА_16 та чекав приїзду інших учасників злочину з м. Запоріжжя.

Цього ж дня, ОСОБА_9 , за погодженням із ОСОБА_10 для участі у вбивстві ОСОБА_16 , залучив знайомого ОСОБА_20 , який приїхав у м. Запоріжжя після 10 серпня 2003 року для влаштування на роботу, в чому він та ОСОБА_10 йому сприяли. ОСОБА_20 ніде не працюючий та будучи матеріально залежним від ОСОБА_9 , дав свою згоду на участь у вчиненні вбивства ОСОБА_16 , при цьому він не являвся членом банди та не був обізнаним, про те що буде вчиняти злочин в її складі.

15 серпня 2003 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин на автомобілі «Фольксваген - Гольф», державний номерний знак НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 прибули у м. Феодосія до будинку, де знаходився ОСОБА_16 . В районі вул. Бойової, вони зустрілись із очикуючим на них ОСОБА_34 .

Надалі ОСОБА_9 , з метою організації вбивства ОСОБА_16 , розподілив ролі серед учасників вчинення злочину. Він повинен був доставити на автомобілі виконавців до місця вчинення злочину та забезпечити можливість безперешкодно зникнути після його вчинення. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які мали заздалегідь підготовлені знаряддя злочину - ножі та металевий прут, та повинні були безпосередньо напасти на ОСОБА_16 та вчинити його вбивство. ОСОБА_20 повинен був спостерігати за обстановкою на місці злочину для того, щоб попередити виконавців у разі появи сторонніх осіб. ОСОБА_31 повинен був на своєму автомобілі відвезти ОСОБА_11 та ОСОБА_6 після вчинення злочину із м. Феодосія до м. Керч, таким чином забезпечивши відхід членів банди з місця злочину та перешкодивши їх можливому затриманню.

В той же день, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_16 виїхав на своєму автомобілі із домоволодіння АДРЕСА_10 та проїхавши містом, зупинився біля магазину «Белая акация» на вул. Свердлова у м. Феодосія. ОСОБА_31 , згідно раніше розподілених ролей, за вказівкою ОСОБА_9 виїхав на околицю м. Феодосія та біля бару «Техас» розпочав чекати повернення інших учасників злочину. ОСОБА_9 на своєму автомобілі зупинився на вул. Куйбишева, в одному кварталі від магазину «Белая акация». Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_11 озброївся ножем та уламком металевого прута, а ОСОБА_6 - ножем, після чого вони разом із ОСОБА_20 попрямували у бік вул. Свердлова у м. Феодосія. Тим часом, з метою маскування ОСОБА_9 зняв задній державний номерний знак зі свого автомобілю. ОСОБА_20 , зупинився на перетині вулиць Свердлова та Перемоги у м. Феодосія, розпочав спостерігати за оточуючою обстановкою з метою попередження виконавців про можливі перешкоди, які могли виникнути під час нападу на ОСОБА_16 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розпочали чекати ОСОБА_16 біля входу в магазин «Белая акация». Коли ОСОБА_16 вийшов з магазину, ОСОБА_11 наніс йому декілька ударів по голові та іншим частинам тіла металевим прутом, який він мав при собі, після чого сумісно із ОСОБА_6 , з метою умисного вбивства, розпочали наносити ОСОБА_16 удари ножами в область розташування життєвоважливих органів - животу та груді попереду та позаду. Жінка потерпілого ОСОБА_35 , яка знаходилась поруч, з метою припинити злочин у відношенні свого чоловіка, розпочала кричати та кликати на допомогу. З метою уникнення бути впізнаними та затриманими на місці вчинення злочину, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 були вимушені втекти. Крім цього, завдяки сучасній кваліфікованій медичній допомозі ОСОБА_16 залишився жити, у зв`язку із чим умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 та замовника ОСОБА_27 на умисне вбивство, не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Цими сумісними діями потерпілому ОСОБА_16 були спричинені два сліпих поранення, проникаючих в праву плевральну порожнину із ушкодженням середньої та нижньої часток правої легені, що привели до правосторонньої внутрішньоплевральної кровотечі, сліпе поранення, проникаюче в черевну порожнину без ушкоджень внутрішніх органів, крововиливи на верхньому та нижньому повіці правого ока, у верхньо- зовнішньому квадраті правої сідниці, на передній поверхні правого стегна в середній треті, садна на задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні в проекції лівого колінного суглобу, що є тяжкими тілесними ушкодженнями небезпечними для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , зникнувши з місця вчинення злочину сіли до автомобілю під керуванням ОСОБА_9 , який чекав на них, після чого останній вивіз їх за межі м. Феодосія, де ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в районі "Золотого пляжу" на Керченському шосе пересіли в автомобіль до ОСОБА_30 , який чекав на них, після чого останній відвіз їх до м. Керч. Далі ОСОБА_9 , сумісно з ОСОБА_20 попрямували на автомобілі у бік м.Запоріжжя, де був затриманий працівниками міліції.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за за ст.257 КК України, що кваліфікується як участь у озброєній банді, створеній з метою нападу на окремих осіб, та вчинюваних нею нападів; за ч.2 ст.15, п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі; за ч.5 ст.186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою; за ч.2 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України, що кваліфікується як не закінчений замах на умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі; за ч.2 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України, що кваліфікується як не закінчений замах на умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі;ч.5 ст.186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою; ч.3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ст.115 КК України, що кваліфікується як не закінчений замах на умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила замах на умисне вбивство, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

В підготовчому судовому засіданні сторона захисту адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заявили клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України, ч. 5 ст. 186, ст.257 КК України та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності, про що суду надано письмове клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 також заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст.257,ч.2 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 ч. 5 ст. 186 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності та просив клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 ч. 5 ст. 186 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Потерпілі в судове засідання втретє не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від потерпілого ОСОБА_22 надійшла заява про розгляд провадження у його відсутність, в якій він просить прийняти рішення відповідно до вимог закону. Інші потерпілі, будучи повідомленими про час та місце розгляду провадження, у судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення судового засідання не подали.

Розглядаючи вказане питання, суд виходить із положень ст. 286 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 1 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , були вчинені протягом 2002 року 16.08.2003 року.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ст.257, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115, ч. 5 ст. 186 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права та підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що з дня вчинення злочинів, передбачених ст. 257 ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 ч. 5 ст. 186 КК України України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 минуло більш ніж п`ятнадцять років (тобто минув передбачений законом про кримінальну відповідальність строк притягнення особи до кримінальної відповідальності), суд за наявності згоди ОСОБА_6 приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, суд враховує положення ч. 2 ст. 64 та ч. 4 ст. 68 КК України відповідно до яких, довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49 КК України, що з часу вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст. 257, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 ч. 5 ст. 186 КК України минуло більше п`ятнадцяти років, незважаючи на зупинення перебігу давності на час розшуку обвинуваченого, є усі підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності, закриття провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 ч. 5 ст. 186 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зокрема, положеннями ст. 285 КПК України встановлено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При цьому положення ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання та на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК може звільнити засудженого саме від покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Отже, обвинувачений, щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, має як право на таке звільнення, так і право на проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

В даному випадку обвинувачений ОСОБА_6 скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та має право на таке звільнення, суд в свою чергу роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за злочини, за якими обвинувачується ОСОБА_6 сплинув, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 314, 369 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.5 ст.186, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000154 від 22.05.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.5 ст.186, ч.2,3 ст.15, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115КК України- закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевським районний суд м. Запоріжжя протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3