Справа № 333/2806/22
Провадження № 1-кс/333/782/22
УХВАЛА
Іменем України
20 липня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000758 від 24 травня 2022 року та додані до нього матеріали відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, освіта - середня, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.10.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2011 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Звільнений 30.07.2014 року з Беліньковської ВК № 99 на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області;

- 06.02.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000758 від 24.05.2022 року відносно ОСОБА_6 .
Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 травня 2022 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин, маючи умисел та мету на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті інших людей і бажаючи їх настання, незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_7 . Знаходячись у кімнаті поруч з вхідними дверима зазначеного будинку, запалив легкозаймисту рідину у скляній ємності, яка заздалегідь була принесена із собою та умисно кинув у приміщенні кімнати, у якій знаходились ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому, що окрім останніх у приміщенні будинку можуть перебувати інші особи, тим самим застосував спосіб вбивства, який є небезпечним для життя багатьох осіб, після чого зник з місця вчинення злочину.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 в приміщенні будинку виникла пожежа та у ОСОБА_8 загорілася нижня кінцівка, внаслідок попадання легкозаймистої речовини на відкриту ділянку шкіри, в результаті чого остання, згідно з висновком експерта № 628п від 26.05.2022 року, отримала тілесне ушкодження, а саме опікову ділянку шкіри від рівня нижньої третини правої гомілки по переднє-зовнішній поверхні з розповсюдженням на тильну поверхню правої стопи, яка сама по собі кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 самостійно локалізував пожежу в будинку та на тілі ОСОБА_8 .
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
Крім того, 24 травня 2022 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин, маючи умисел направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 . Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, за допомогою заздалегідь заготовленої легкозаймистої сечовини у вигляді легкозаймистої рідини у скляній ємності, зайшов до середини приміщення житлового будинку за вищевказаною адресою, підпалив вищевказану рідину та умисно кинув у приміщення спальної кімнати та залишив місце скоєння злочину. Внаслідок дій ОСОБА_6 виникла пожежа, в результаті якої пошкоджено вищезазначений будинок.
Згідно висновку пожежо-технічної експертизи № СЕ-19/108-22/5660-ПТ від 17.06.2022 року безпосередньою причиною пожежі у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , є занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, яке кваліфікується як умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, в повній мірі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події у період часу з 21.01.2022 року по 22.01.2022 року, в ході якого оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_2 ; висновком судово-медичної експертизи № 628п від 26.05.2022 року; висновком судової експертизи матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.4 (дослідження паливно-мастильних матеріалів) № СЕ-19/108-22/4948-ФХД від 16.06.2022 року; висновком судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/108-22/5660-ПТ від 17.06.2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; висновком додаткової судової медичної експертизи № 661/к від 02.06.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.06.2022 року за участі потерпілої ОСОБА_8 в ході якого остання вказала на всі обставини вчинення відносно неї злочину; висновком додаткової судової медичної експертизи № 674/к від 03.06.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; висновком додаткової судової медичної експертизи № 660/к від 02.06.2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 .
Сторона обвинувачення, враховуючи положення ст.ст. 176-178 КПК України, приходить до висновку, що підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 не вбачається, через те, що ризики передбачені п.п. 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані судом при обранні відносно нього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати.
Вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:
- знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки після вчинення злочину зник з місця вчинення злочину;
- незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 , а також свідка ОСОБА_10 , оскільки неодноразово висловлював погрози на адрес потерпілого до моменту вчинення злочину по відношенню до нього ;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано;
- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, (п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України), так як раніше неодноразово засуджений, що свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів. Також, варто зазначити, що в ході д шиту підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що останній на теперішній час офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що єдиним засобом існування ОСОБА_6 є саме вчинення кримінальних правопорушень.
У зв`язку з продовженням строку досудового розслідування унаслідок складності провадження, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою для встановлення об`єктивної істини по справі, проведення слідчих дій.
Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 .
У судовому засіданні слідча у повному обсязі підтримала клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_6 проти вказаного клопотання заперечував, пояснивши, що вину визнає частково.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого, заявив клопотання про зміну його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 199 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право подати не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зазначене клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчим суддею було встановлено, що 26 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України (кримінальне провадження № 0000578).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.
25 травня 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України.
14 липня 2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.
26 травня 2022 року слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 23 липня 2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
15 липня 2022 року керівником Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000758 від 24 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, до трьох місяців, тобто до 24 серпня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протокол огляду місця події; висновку судово-медичної експертизи № 628п від 26.05.2022 року; висновку судової експертизи матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.4 (дослідження паливно-мастильних матеріалів) № СЕ-19/108-22/4948-ФХД від 16.06.2022 року; висновку судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/108-22/5660-ПТ від 17.06.2022 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 ; висновку додаткової судової медичної експертизи № 661/к від 02.06.2022 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2022 року за участі потерпілої ОСОБА_8 ; висновку додаткової судової медичної експертизи № 674/к від 03.06.2022 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 ; висновку додаткової судової медичної експертизи № 660/к від 02.06.2022 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 .
Вказані вище обставини, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У п. 36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20 травня 2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, відсутність стійких соціальних зв`язків.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим та прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, які, на думку слідчого судді, доведені та не зменшилися, а також те, що досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не може бути закінченим, тому клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 в межах терміну досудового розслідування без можливості внесення застави.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, то слідчий суддя дійшов висновку, про залишення його без задоволення з тих підстав, що факти, викладені у клопотанні захисника були відомі та враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою і на теперішній час не змінилися.
Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000758 від 24 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 серпня 2022 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 24 серпня 2022 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено 22 липня 2022 року.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1