Справа № 461/3294/22
Провадження № 1-кс/461/2606/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про надання дозволу на арешт майна, -, -
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що вказані у даному клопотанні предмети та документи можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та використовувались в якості засобів вчинення злочину і необхідні для розкриття кримінального правопорушення.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, просили проводити слухання справи без їхньої участі; клопотання підтримали, просили задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами ДМС, із залученням цивільних осіб, запроваджено корупційну схему систематичного вимагання та одержання неправомірної вигоди за непритягнення іноземців та осіб без громадянства до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сферах міграції, у тому числі протидії нелегальній міграції, та в подальшому, з метою їх легалізації - безперешкодним наданням документів на постійне/тимчасове проживання на території України.
В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30.06.2022 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання вказаної ухвали, 01.07.2022 проведено обшук квартири за вищевказаною адресою, під час якого було вилучено: блокнот (коричневого кольору з малюнком «коти») із додатками на 13 аркушах; блокнот (різнобарвний з малюнком полуниці) із додатками на 2 (двох) аркушах; мобільний телефон «Motorolla» у прозорому чохлі, моделі « НОМЕР_1 » із сім карткою.
01.07.2022 вищевказані вилучені в ході обшуку блокноти та мобільний телефон визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим в клопотанні зазначено мету накладення арешту на вилучене майно, як збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя вважає, що подане слідчим клопотання не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту.
Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що даний телефон та блокноти належать ОСОБА_7 , яка не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні. Разом з цим, інформація, яка міститься у даному телефоні та блокнотах, зокрема, номери телефонів лікарів та родичів, з якими втрачено зв`язок, є важливою для її власника.
При цьому, слідчим у клопотанні не доведено, що вказані блокноти та телефон зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Окрім цього, в наданих матеріалах відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не доведено можливості використання майна зазначеного в клопотанні як доказу у кримінальному провадженні.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що правових підстав для задоволення клопотання немає.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в :
відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1