Справа № 513/62/18
Провадження № 1-кп/513/4/22
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області клопотання обвинуваченого про закриття у зв`язку із закінченням строків давності кримінального провадження за № 0000027 від 12.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Саратського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого тренером Саратської ДЮСШ, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358 , ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він у 1996 році (більш точний час слідством не встановлено), діючи з корисливих мотивів, в інтересах раніше знайомого ОСОБА_6 , з метою реєстрації останнього за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , та обміну паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_1 на ім`я зазначеної особи, виданого 12.11.1990 Гульріпшським РВ ВС в АР Абхазія на паспорт громадянина України, звернувся до начальника паспортної служби Саратського РВ УМВС України ОСОБА_7 , який направив його до Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області.

У подальшому, ОСОБА_5 24.06.1996 року знаходячись у приміщенні Зорянської сільської ради, за адресою: Одеська область Саратський район, с. Зоря, вул. Троїцька, 159, діючи умисно, у заяву форми № 1, яка відповідно до вимог п. 8 "Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" (затвердженої наказом МВС України №316 від 17.08.1994), є підставою для одержання й обміну паспортів, власноруч вніс відомості особи ОСОБА_6 , вказавши місце мешкання АДРЕСА_1 , для обміну паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_1 виданого 12.11.1990 Гульріпшським РВ ВС в АР Абхазія на паспорт громадянина України, підробивши підпис від імені ОСОБА_6 .

У подальшому, на підставі підробленої ОСОБА_5 заяви форми № 1 від 24.06.1996 року на ім`я ОСОБА_6 працівниками Саратського РВ ГУ МВС України в Одеській області оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та 01.07.1996 видано ОСОБА_5 , який проставив у заяві форми № 1 у графі "отримав" підпис від імені ОСОБА_6 таким чином вніс у документ відомості, які не відповідають дійсності.

Крім того, 15.01.1999 року ОСОБА_5 , діючи умисно, знаходячись у приміщенні комунального закладу "Саратська районна дитячо-юнацька спортивна школа", розташованого за адресою: Одеська область смт. Сарата, вул. Мельнична, 52, з метою оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 підробив заяву-анкету №189504, яка відповідно до «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 за №231), є підставою для видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в яку вніс неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 працює у Саратській ДЮСШ на посаді інструктора-методиста, підробивши підпис від імені директора спортивної школи ОСОБА_8 , та засвідчив їх гербовою печаткою спортивної школи, а також підробив підпис від імені зазначеної особи.

У подальшому ОСОБА_5 використовуючи підроблену ним 15.01.1999 року заяву-анкету №189504, надав її до Саратського РВ ГУ МВС України в Одеській області для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 .

24.02.1999 року ОСОБА_5 у приміщенні Саратського РВ ГУ МВС України в Одеській області підробивши підпис від імені ОСОБА_6 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , виданий на підставі підробленої 15.01.1999 року заяви-анкети № 189504.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, а також використання завідомо підробленого документа.

13 жовтня 2022 року обвинувачений ОСОБА_5 подав до канцелярії суду клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити. Клопотання обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, з дня вчинення яких минуло більше трьох років.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого та вважала за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням встановлених п.2 ч.1 ст.49 КК України строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання обвинуваченого, звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за ч.1, ч. 4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 частини 1 ст.49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За положеннями частини 3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень: передбачених ч. 1 ст. 358 КК України, санкція якої встановлює покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років та ч.4 ст. 358 КК України, санкція якої встановлює покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальними проступками.

Пунктом 1 частини 2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом частини 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Частинами 1, 2 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з частиною 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок: "за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України".

Відповідно до ст. 372 КПК України, суд не повинен встановлювати обставини вчинення обвинуваченим кримінального проступку, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, встановлені під час кримінального провадження та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347, 363 КПК України.

Викладене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в ухвалах Верховного суду від 04 березня 2021 року справі 742/3594/14, від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17, від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.2 ст.12 КК України є проступками, з дня вчинення яких минуло понад три роки, подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, від досудового слідства або суду не ухилявся, не вчинив нового тяжкого або особливо тяжкого злочину, тобто перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що закінчилися строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 370 - 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0000027 від 12.01.2017 року - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: завірені копію заяви форми № 1 про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та копію заяви анкети № 189504 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1