Справа № 445/634/22
Провадження № 1-кп/445/128/22
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

08.06.2022 Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 414 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадженні Золочівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000104 від 14.03.2022 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та просив суд задовольнити таке, з підстав вказаних в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечив.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченим терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Зокрема, ОСОБА_6 може ухилятися від суду та переховуватись, оскільки у разі доведення вини останньому може бути призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Окрім цього, ОСОБА_6 може шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства та зброї, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни або відмови від їхніх показань, наданих під час досудового розслідування.

Резонансність вказаного кримінального правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, може намагатись у будь-який спосіб уникнути відповідальності.

Також, у разі незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як являється військовослужбовцем Національної гвардії України та матиме доступ до зброї.

Зазначене вказує на те, що заявлені ризики не зменшились і в повній мірі виправдовують дію раніше визначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого судового розгляду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду, тобто підстави для продовження запобіжного заходу виді тримання під вартою не відпали.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити.

Крім того, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 315, 331, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 414 КК України - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білоцерківка Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 06.08.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1