Провадження №1-кп/127/391/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 115, частиною першою статті 263-1, частинами першою та другою статті 263 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2022 за № 0001307,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 115, частиною першою статті 263-1, частинами першою та другою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, потерпілу. Крім того, заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи. Наголосив на тому, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали. Зокрема, зауважив, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала, підтримала думку прокурора щодо доцільності продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, заявила клопотання про залучення неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості потерпілих у кримінальному провадженні, а потерпілу ОСОБА_6 в якості законного представника неповнолітніх потерпілих. Також зауважила, що потерпілі мають намір звернутись до суду з цивільним позовом, який просила приєднати до матеріалів кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку прокурора та свого представника.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти призначення судового розгляду та продовження строку дії запобіжного заходу не заперечував. Повідомив, що не наполягає на колегіальному розгляді справи. Однак, зауважив, що заперечує проти продовження строку його утримання під вартою. Вважає, що застосований до нього запобіжний захід слід змінити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта не заперечував. Вважає, що прокурор не довів наявність ризиків, які б могли бути враховані судом при вирішенні відповідного клопотання прокурора, а тому вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід має бути змінений на інший, не пов`язаний з утриманням під вартою. Окрім цього підтримав клопотання, яке було подане до відділу прийому, про скасування арешту, накладеного на майно обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

З наданого суду обвинувального акта випливає, що місцем вчинення кримінальних правопорушень є село Іванів Хмільницького району Вінницької області.

Згідно з реченням першим абзацу першого частини першої статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень частини дев`ятої статті 615 КПК під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 2212-IX від 21.04.2022. Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 7389 від 18.05.2022.

Як суд зазначив вище, місцем вчинення кримінальних правопорушень є село Іванів Хмільницького району Вінницької області. При цьому з наданих суду матеріалів випливає, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження завершене старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 (вул. Театральна, 10 в м. Вінниці) під процесуальним керівництвом прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Вінницької обласної прокуратури, який включений до групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Отже, досудове розслідування зазначеного кримінального провадження закінчене у межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області. При цьому застереження, зазначені у реченні четвертому абзацу першого частини першої статті 32 КПК судом не встановлені. Спір у сторін кримінального провадження щодо територіальної підсудності зазначеного кримінального провадження під час проведення підготовчого судового засідання був відсутній. Саме тому суд вважає, що зазначене кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

За результатами проведення підготовчого судового засідання суд також встановив, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-3 частини третьої статті 314 КПК, тобто для затвердження угоди, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору, відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. Суд враховує, що клопотання про здійснення судового розгляду кримінального провадження колегіальним судом стороною захисту (обвинуваченим) заявлене не було. А тому, відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати суддею одноособово.

Вирішуючи питання щодо кола осіб, які мають бути викликані в судове засідання, суд враховує таке.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про залучення неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості потерпілих у кримінальному провадженні, а ОСОБА_6 в якості їх законного представника. Обгрунтовуючи зазначене клопотання, представник потерпілої посилалась на те, що неповнолітні перебували на утриманні померлого.

Захисник обвинуваченого, заперечуючи проти залучення неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості потерпілих, зауважував, що для реалізації їхнього права на звернення до суду з цивільним позовом достатньо надання їм процесуального статусу цивільних позивачів.

Оцінюючи доводи представника потерпілої та захисника обвинуваченого, суд вважає за доцільне зауважити, що чинне кримінально-процесуальне законодавство розмежовує поняття потерпілого та цивільного позивача.

Зокрема, зі змісту частини першої статті 55 КПК випливає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому частиною третьою статті 55 КПК визначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 55 КПК у разі якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Натомість згідно з частиною першою статті 61 КПК цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Аналіз приписів частини другої статті 55 та частини другої статті 61 КПК свідчить, що обсяг процесуальних прав потерпілого та цивільного позивача не тотожні цивільний позивач наділений правами потерпілого виключно в межах цивільного позову. Саме тому суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах потерпілої, обґрунтоване та має бути задоволене.

Відповідно до частини першої статті 59 КПК у разі якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.

Саме тому суд вважає, що клопотання представника потерпілої в цій частині також слід задовольнити.

Отже, в судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілих, законного представника неповнолітніх потерпілих, представника потерпілого та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує таке.
Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Строк дії, обраного до обвинуваченого запобіжного заходу спливає 24.06.2022. Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу подане прокурором під час проведення підготовчого судового засідання, тобто 23.06.2022. Зі змісту зазначеного клопотання випливає, що його копія була вручена обвинуваченому та його захисникам 20.06.2022. Отже, стороною обвинувачення дотримані вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо вручення копії клопотання обвинуваченому, проте не дотримані вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо строку звернення з відповідним клопотанням до суду. Разом з тим, суд враховує, що сторона захисту не заперечувала проти розгляду клопотання прокурора, заперечуючи проти його задоволення, а чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Натомість зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.
Також суд враховує, що частиною третьою статті 331 КПК визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає за доцільне зазначити, що приписи частини третьої статті 331 КПК є імперативними. Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті, надавши доводам сторін відповідну правову оцінку.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує таке.
З наданих суду стороною обвинувачення документів випливає, що 26.04.2022 ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК та слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області своєю ухвалою від 27.04.2022 застосував до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.30 год. 24.06.2022.

Суд, окрім наведеного вище, враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Прокурор як на підставу для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу послався на те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може протиправно впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження, які є його односельцями. Потерпіла, висловлюючи свою думку щодо заявленого прокурором клопотання, зауважила, що зазначені твердження прокурора обґрунтовані. Хоча докази можливого тиску на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні суду не надані, суд враховує, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не розпочаті. Доказів, які б могли поставити під сумнів твердження потерпілої щодо можливого тиску на неї зі сторони обвинуваченого у разі зміни застосованого до нього запобіжного заходу, суду також не надані. Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, зокрема, умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Як суд вже зазначив, судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочате, зокрема, не допитані потерпілі та свідки кримінального провадження. Крім того, об`єктивні данні, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, суду не надані.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченою позапроцесуального впливу на свідків кримінального провадження, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Згідно з приписами частини третьої та пункту 1 четвертої статті 183 КПК суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого в частині скасування арешту, накладеного на майно обвинуваченого, суд вважає за доцільне зауважити таке.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з реченням першим абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зі змісту частини другої статті 170 КПК випливає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, зважаючи на ту обставину, що з`ясування обставин справи судом не розпочате, тому перевірити твердження захисника обвинуваченого щодо відсутності на арештованому майні слідів інкримінованого обвинуваченому діяння суд не має можливості. Окрім цього, потерпілі звернулись до суду з цивільним позовом. Саме тому суд вважає, що клопотання захисника в цій частині передчасне.

Вирішуючи питання щодо поданої позовної заяви, суд враховує таке.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КПК форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Частиною п`ятою статті 128 КПК регламентовано, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимоги до позовної заяви містяться у частині третій статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Зазначеним вимогам подана позовна заява відповідає, а тому суд вважає за доцільне прийняти її до розгляду.

Згідно з приписами статті 178 ЦПК слід надати обвинуваченим та їхнім захисникам право подання до суду відзиву.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 115, частиною першою статті 263-1, частинами першою та другою статті 263 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2022 за № 0001307, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 01 липня 2022 року об 11.00 годині.
Залучити неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілих.

Залучити ОСОБА_6 до участі у кримінальному провадженні в якості законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілих, законного представника неповнолітніх потерпілих, представника потерпілого, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 23 червня 2022 року до 23.59 годину 21 серпня 2022 року.

Позовну заяву потерпілих прийняти до розгляду. Надати обвинуваченому та його захиснику строк до 01.07.2022 для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: