Справа № 296/4210/21
У Х В А Л А
Іменем України

10 березня 2022 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Корольовським районним судом м. Житомира 05 травня 2021 року розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України.

Останньою за часом ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.11.2021 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.03.2022 р.

10.03.2022 року розгляд даного кримінального провадження по суті не може відбутися з об`єктивних причин, тому суд розглядає лише клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 терміну дії міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Дослідження судом обставин справи та перевірку їх доказами закінчено не було, тому постало питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що в разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу останній зможе переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення та не буде з`являтись до суду.

Захисник обвинуваченого просив змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на те, що на даний час в суді були досліджені всі письмові докази та потерпілий, який був допитаний в судовому засіданні, просив в разі визнання обвинуваченого винуватим, не застосовувати відносно нього реальне позбавлення волі, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, на інших учасників процесу не має можливості впнути та обвинувачений, який є молодою людиною може допомогти державі під час війни.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, що є тяжким злочином, який пов`язаний із заподіянням тілесних ушкоджень, за вчинення якого передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницького злочину, зазначена судимість не погашена.

Згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

З огляду на викладене, судом враховується наявність обґрунтованої підозри обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також береться до уваги відомості про особу обвинуваченого. Крім того, даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має, спроб ухилятись від досудового слідства чи впливу на потерпілого чи свідків не наведенно.

Крім того суд враховує, що обвинувачений є молодою здоровою людиною та під час захисту Україною від нападу ворожої держави (РФ) може надати реальну допомогу державі під час війни.

В той же час суд вважає, що зміна відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу на домашній арешт є неможливою оскільки під час війни реальний контроль на виконання даної міри запобіжного заходу з боку правоохоронних органів є вкрай затрудненим.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331 ч.3, 369, 392, 395 ч.2 п.2 КПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовільнити частково.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м.Житомира, непрацюючого, раніше судимого 29.01.2020 року Корольовським районним судом м.Житомира за ст. 186 ч.1 КК України до 120 год. громадських робіт (покарання відбуте) , прож. АДРЕСА_1 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого обов`язки :

не відлучатися з м. Житомира без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця проживання та своєчасно з`являтись на виклики до суду.

Істоміна звільнити з під варти з моменту отримання УВП №8 м.Житомира копію даної ухвали.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1