Справа № 298/1004/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження №11-кп/4806/449/22, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.

Визначено заставу - 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, у разі внесення якої, на ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 23 год 59 хв 30 вересня 2022 року.

В ухвалі суду вказується на те, що до Великоберезнянського районного суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 332 КК України. У кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання прокурор подав клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд, дослідивши доводи клопотання та надані прокурором докази дійшов таких висновків: наведені прокурором у клопотанні обставини, а також додані до нього документи та зміст обвинувального акту, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, та у свою чергу свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, і при цьому, на стадії досудового розслідування слідчим суддею та апеляційним судом надавалась оцінка обґрунтованості підозри ОСОБА_5 . Разом із тим, в ухвалі вказується на те, що прокурором доведено існування ризику переховування ОСОБА_5 від суду, який підтверджується тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі доведення вини у вчиненні злочину (позбавлення волі на строк від 5 до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років), а також ризику вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, а саме за ч. 1 ст. 122 та ч. 3 ст. 189 КК України, що в свою чергу характеризує його як особу, що схильна до кримінально-протиправних дій. При цьому, суд першої інстанції визнав недоведеними ризики незаконного впливу ОСОБА_5 на підозрюваних та свідків у цьому провадженні, знищення, сховання документів, речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи встановлені ризики та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про те, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання цим ризикам. Крім того, взявши до уваги положення ст. ст. 182, 183 КПК України суд першої інстанції визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, на переконання суду першої інстанції, буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього Тому, клопотання прокурора задоволено, а доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 визнані безпідставними та необґрунтованими, та відхилені.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною. Посилається на те, що підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, весь текст підозри базується на додатках, дії не конкретизовані та не мають жодного зв`язку між долученими до клопотання документами із описаними подіями, причинно-наслідковим зв`язком між умисними діями ОСОБА_5 та суспільно-небезпечними наслідками. Вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні, а для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби. Зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає разом із сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; прокурор ОСОБА_7 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі; адвокат ОСОБА_6 подав заяву про залишення поданої ним апеляційної скарги без розгляду, що свідчить про те, що він не підтримує вимоги апеляційної скарги; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому його явка у судове засідання не є обов`язковою, і при цьому, обвинувачений не подавав заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин неявки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що: інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері охорони недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, а саме за ч. 1 ст. 122 та ч. 3 ст. 189 КК України, які перебувають на розгляді у судах першої інстанції, що в свою чергу характеризує його як особу, що схильна до скоєння кримінально-протиправних дій.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Поряд із цим, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на підозрюваних та свідків у цьому провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У підтвердження цих ризиків стороною обвинувачення не надано жодних доказів.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні, а для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що в інших кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у судах першої інстанції, щодо ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає разом із сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують наявність передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, весь текст підозри базується на додатках, дії не конкретизовані та не мають жодного зв`язку між долученими до клопотання документами із описаними подіями, причинно-наслідковим зв`язком між умисними діями ОСОБА_5 та суспільно-небезпечними наслідками, колегія суддів вважає, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою, оцінка обґрунтованості підозри дана у судовому рішенні, відповідно до якого щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід, і зазначає, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що у кримінальному провадженні наявні докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінально-карних діянь. Тому, ці доводи визнаються такими, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені прокурором у клопотанні обставини, а також додані до нього документи та зміст обвинувального акту, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, та у свою чергу свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, і обґрунтовано визначив розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тяжкими наслідками для суспільства від злочинів у сфері охорони недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації в умовах воєнного стану. При цьому, береться до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 вніс заставу, що підтверджується листом начальника ДУ «Закарпатська УВП № 9» про те, що ОСОБА_5 не тримається під вартою, і що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачений відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 201 КПК України вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначений судом першої інстанції розмір застави.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі і домашній арешт, або визначення меншого розміру застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2022 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, до 23 год 59 хв 30 вересня 2022 року включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :