ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/288/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000065 від 23.02.2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 146КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000065 від 23.02.2021 року, за ознаками злочинів, передбаченихч.3 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України.
Згідно ухвали продовжено щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів до 26.02.2022р. включно, без визначення застави.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання матері підозрюваної: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що вважає ухвалу слідчого судді такою, що ухвалена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неповним з`ясуванням обставин справи. Посилається на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також вказує, що підозрювана є єдиною донькою у своєї матері, яка має ряд захворювань та є майже незрячою людиною, тобто тільки ОСОБА_10 може надати допомогу та догляд за тяжко хворою матір`ю.
Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 року, який пропущений, на її думку з поважних причин, оскільки копію ухвали отримано 04.01.2022 року.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, передбачений п.3 ч.2 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим, строк підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, а саме можливість підозрюваною: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не зменшились, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконному позбавленні волі людини, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти, а також підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме, вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та обмеженням прав ( вимагання), за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, з конфіскацією майна,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною, відомості про особу підозрюваної, яка є уродженкою м. Горлівка Донецької області, громадянка України, раніше не судима, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , а також враховуючи суспільну небезпеку злочинів, є ймовірність того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зазначені ризики на теперішній час не зменшились.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_8 , а саме того, що вона підозрюється у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, а також у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та обмеженням прав ( вимагання), за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 є єдиною донькою у своєї матері, яка має ряд захворювань та є майже незрячою людиною, тобто тільки ОСОБА_10 може надати допомогу та догляд за тяжко хворою матір`ю-не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України, запобігти яким, в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення,оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, менш суворих запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити захиснику підозрюваної ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді