УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (доручення від 10.08.2022р. № 026-0005702 Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві для здійснення захисту особи, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 9195/10 від 31.07.2020р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 1-го слідчого відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорьєвська, Єгорьєвського району, Алтайського краю РФ, громадянин Російської Федерації, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема гвардійська мотострілецька бригада Сухопутних військ Збройних сил Російської Федерації у складі НОМЕР_3 загальновійськової армії, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 438 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000298 від 14.04.2022р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора та захисника,

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане в рамках кримінального провадження № 0000298 від 14.04.2022р., відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчими слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування, в ході якого встановлено, що 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

У подальшому, цього ж дня, Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення понад 2 тисяч цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження сотень цивільних об`єктів.

У свою чергу громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , з невстановлених мотивів, разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади РФ та ЗС РФ, які діють в порушення вищевказаних нормативних правових актів, виконуючи злочинні накази, приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території України, зокрема села Андріївка Бучанського району Київської області.

У період часу з 26.02.2022 по 30.03.2022 громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , перебуваючи на території окупованого представниками підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації села Андріївка Бучанського району Київської області, вчиняв жорстоке поводження з цивільним населенням, вчиняв незаконне, довільне привласнення майна цивільного населення села Андріївка Макарівської Територіальної громади Бучанського району Київської області та вчиняв жорстоке поводження з цивільним населенням, поєднане з умисним вбивством.

При цьому, військовослужбовець Російської Федерації ОСОБА_7 , був обізнаний із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими в положеннях міжнародного законодавства та зобов`язаний їх дотримуватися, тобто виконуючи накази, останній чітко усвідомлював їх злочинність.

Так, 02.03.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС РФ незаконно затримали за місцем свого проживання ОСОБА_8 та під погрозою застосування зброї перемістили останнього до електричної підстанції, яка розташована за домоволодінням АДРЕСА_2 , що є порушенням статті 31 Конвенції.

В подальшому, ОСОБА_7 з метою подавлення волі та спроможності останнього до опору, направив на нього автоматичну зброю, наніс декілька ударів в різні ділянки тіла, від чого останній впав на коліна.

Після нанесення ударів, ОСОБА_7 , здійснив один одиночний постріл з вогнепальної автоматичної зброї в область голови ОСОБА_8 , що є порушенням статті 32 Конвенції.

Згідно висновку судово-медичного експерта №373 від 16.04.2022 смерть ОСОБА_8 настала від вогнепального сліпого поранення голови з переломом кісток основи черепа та ушкодження головного мозку. На це вказують вхідна вогнепальна рана в області зовнішнього кута лівого ока, від якої іде рановий канал спереду назад зверху вниз та зліва направо, через кістки основи черепа проникає у порожнину черепа.

Вищевказане свідчить про те, що є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_8 .

Крім того, 18.03.2022, в обідній час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, військовослужбовець Російської Федерації ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_3 , разом з іншим невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцем збройних сил Російської Федерації, зайшли на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, де знаходився ОСОБА_9 , та погрожуючи останньому застосуванням вогнепальної автоматичної зброї, незаконно заволодів ключами від автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21150», сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_4 , належного ОСОБА_9 на праві приватної власності.

Після чого, підійшов до вищевказаного автомобіля, відчинив дверцята ключем від автомобіля та замка запалювання, сів за кермо та, продовжуючи свій злочинний намір, скориставшись ключем від замка запалювання, привів у дію двигун та рушив за кермом автомобіля, тобто вчинив незаконне, довільне привласнення майна (пограбування цивільного населення), що не викликане військовою необхідністю, після чого на вказаному автомобілі залишив територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яким користувався для власних потреб, а не у військових цілях, тобто заволодіння яким відбулося виключно з корисливою метою, що є порушенням статті 33 Конвенції.

В подальшому, 13.03.2022, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 разом з іншими не встановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у селі Андріївка Бучанського району Київської області, усвідомлюючи, що між російською федерацією та Україною триває міжнародний збройний конфлікт, самовільно увійшов на територію приватного домоволодіння АДРЕСА_4 , що перебуває у користуванні цивільної особи ОСОБА_10 , після чого проникли всередину будинку проти волі власника, де протиправно заволоділи наступними речами, які не викликані військовою необхідністю: генератором Honda ES4500, орденом «За мужність ІІІ ступеня» №215283 (орденська книжка серії АТ085946), орден «Вітчизняної війни ІІ ступеня» №3882551 (орденська книжка серії №893051), відзнака «За доблесть і відвагу в Другій», почесну відзнаку «Всеукраїнського союзу» від 09.05.2011 №5, пам`ятний знак «65 років перемоги», пам`ятна відзнака ВГО «Об`єднання ветеранів розвідки України» від 06.10.2012 №19, відзнака Міністерства оборони України «Знак пошани» №2411 (посвідчення до відзнаки № НОМЕР_5 ), пам`ятну медаль «70 років перемоги вічна слава героям 1941 - 1945» від 07.05.2015 №70, заохочувальна відзнака Головного управління розвідки Міністерства оборони України «За мужність при виконанні спецзавдань» від 25.04.2006 №063, пам`ятна відзнака Головного управління розвідки Міністерства оборони України «25 років воєнній розвідці України» від 15.09.2017 №262, пам`ятна відзнака Головного управління розвідки Міністерства оборони України «20 років воєнній розвідці України» від 2012 року №б/н, заохочувальна відзнака Головного управління розвідки Міністерства оборони України «Почесна відзнака» від 26.10.2004 №0152, що належать останньому, тобто вчинив пограбування цивільного населення, що є порушенням статті 33 Конвенції.

Після чого, ОСОБА_7 разом з іншим військовослужбовецм ЗС РФ перемістив вказані речі до автомобіля марки «Mitsubishi» та на вказаному автомобілі залишив територію домоволодіння АДРЕСА_4 .

При цьому, ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці ЗС РФ усвідомлювали, що дані речі генератор на нагороди (медалі) не можуть бути використані у військових цілях, а заволодіння ними відбулося виключно з корисливою метою.

Таким чином, під час проведення досудового слідства, органом досудового розслідування встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

10.06.2022р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 438 КК України.

В ході досудового розслідування, згідно з повідомленням ДЗІСД НП України, ОСОБА_7 у складі збройних сил російської федерації, які окупували с. Андріївка Київської області, виїхав з території України на територію Російської Федерації, де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 не вдалося.

У зв`язку з цим, 23.06.2022р. підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

У клопотанні поставлене питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозра за ч. 1 та ч. 2 ст. 438 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 276-278 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 438 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу. Крім того, на даний час підозрюваний ОСОБА_7 знаходиться на території Російської Федерації, де може і надалі продовжити вчиняти аналогічне кримінальне правопорушення, або вчинити інше правопорушення, пов`язане з порушенням законів та звичаїв війни.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки про його існування вказує і сама суть вчинених підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, пов`язаних із жорстоким поводженням з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час органами досудового розслідування проводиться низка слідчих (розшукових) дій з метою встановлення всіх обставин справи, а підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває у розшуку та може вчиняти активні дії з метою знищення, схову або спотворення доказів вчиненого ним кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинених ним кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також ту обставину, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст. 438 КК України, які він вчинив під час дії воєнного стану в Україні, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 303, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 1-го слідчого відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1