Справа № 730/1033/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/302/22
Категорія - продовження строків тримання під вартою Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави до 10 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , мотивуючи рішення тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час не завершено, а обставини встановлені попередніми ухвалами суду при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, є дійсними та вказують на існування ризиків передбачених п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів та відсутність стійких соціальних зв`язків в сукупності суттєво підвищують ризик переховування від суду; продовження існування ризику незаконного впливу на потерпілу, у даному кримінальному провадженні та можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Наявність вказаних ризиків в їх сукупності, свідчить про те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, як про те просить сторона захисту не забезпечить запобігання існуючим ризикам на даному етапі судового провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу в якій останній просить її скасувати. Свої вимоги обґрунтовує з посиланням на постанову КМУ №934, відповідно до якої, стверджує обвинувачений, його повинні були евакуювати з міста, яке знаходиться під обстрілами, а держава зобов`язана гарантувати повний захист, що можливо в разі зміни запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи захисника, який просив задовольнити вимоги його підзахисного, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується посилання обвинуваченого на положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 р. №934 «Про порядок проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення в разі введення правового режиму воєнного стану» (далі Порядок), то дане питання не відноситься до компетенції суду, оскільки відповідно п. 3 вказаного Порядку, рішення про проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, з місцевостей, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, приймається відповідним військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

При цьому апеляційний суд, керуючись положеннями Порядку, підкреслює, що у разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту, проте правовий режим воєнного стану введений на всій території України без виключення, а тому відсутність бойових дій в тому чи іншому регіоні є відносною та такою, що постійно змінюється.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі в ході розгляду провадження не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2022 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4