31.08.22 Справа № 469/488/22
1-кс/469/64/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року смт.Березанка

Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

Начальник Березанського відділу Миколаївської
окружної прокуратури - ОСОБА_3 ,
власник та користувач майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000074 від 25.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 29 серпня 2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000074 від 25.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, у якому просив накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: лічильник марки PIUSI, насос марки PIUSI , фільтр марки Gilbarco, дві пластикових бочки, в середині яких мається дизельне паливо приблизним об`ємом 12000 літрів, власником та користувачем яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , із залишенням вказаного майна на зберіганні на території відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області, розташованого за адресою: смт.Березанка, вул. Центральна, № 43, Миколаївського (Березанського) району Миколаївської області, з забороною користування та розпорядження вказаним майном будь-якій особі.

Необхідність накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 обґрунтував тим, що 25.08.2022 року до ЧЧ відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення з лінії 102 про те, що було порушено правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме реалізація дизельного палива без оформлення на те відповідних дозвільних документів зі складського приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

Відповідно до п.10 Переліку робіт з підвищеною небезпекою (НПАОП 0.00-4.12-2005), затвердженого наказом ДержнаглядохоронпраціУкраїни від 26.01.2005 № 15 роздрібна торгівля паливно-мастильними матеріалами є роботами з підвищеною небезпекою.

Відповідно до вимог п.3 «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затвердженим Кабінетом Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1442 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1159) (далі Правила), роздрібна торгівля нафтопродуктами здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Окрім цього, абз.2 п.3 Правил встановлений вичерпний перелік місць роздрібної торгівлі пальним - торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Вимоги Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» яка є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

З огляду на виявленні порушення вищевказаних норм законодавства, що регулюють роздрібну торгівлю пальним, за вказаним фактом сектором дізнання відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000076 від 25.08.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України: «порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати».

Так, 25.08.2022 року в ході огляду місця події встановлено, що об`єктом огляду є нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Красне, вул.Одеська, 3, у якому розміщений лічильник марки PIUSI, на якому на верхній частині екрану зазначено 0,004, а на нижній частині екрану зазначено 376720. Поряд із лічильником розташований насос марки PIUSI фільтр марки Gilbarco. Від лічильника прикріплений шланг довжиною 15 метрів з пістолетом червонного кольору. Поряд з вказаними установками розміщені дві пластикові бочки синього кольору, які з`єднані між собою шлангом, від яких виходить один шланг до низу та приєднаний до системи фільтрації та пульту запуску пального. В першій пластиковій бочці візуально маються залишки дизельного палива приблизно 2000 літрів, друга пластикова бочка повністю заповнена дизельним паливом обємом 10000 літрів.

Під час огляду виявлено та вилучено:

- лічильник марки PIUSI, який упакований до сейф пакету № PSP7129527;

- насос марки PIUSI, залишено на зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- фільтр марки Gilbarco, залишено на зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дві пластикових бочки, в середині яких мається дизельне паливо приблизним об`ємом 12000 літрів, залишено на зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.08.2022 року лічильник марки PIUSI, насос марки PIUSI, фільтр марки Gilbarco, дві пластикових бочки, в середині яких мається дизельне паливо приблизним об`ємом 12000 літрів - визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000056 від 25.08.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Виявлені та вилучені речі лічильник марки PIUSI, насос марки PIUSI , фільтр марки Gilbarco, дві пластикових бочки, в середині яких мається дизельне паливо приблизним об`ємом 12000 літрів, відповідають критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України, так як використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Вищевказаних висновків можна дійти у зв`язку з тим, що диспозиція частини 1 статті 272 КК України передбачає порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, оскільки ймовірність настання небезпечної шкоди під час їх виконання є набагато вищою, ніж при виконанні звичайних робіт.

Кожна автозаправна станція має бути укомплектована первинними засобами пожежогасіння (не менше ніж двома вогнегасниками, протипожежним покривалом, ящиком з піском, лопатою). Відсутність зазначених вимог, в свою чергу прямо чи посередньо впливають на виникнення технічних недотримань, які відносяться до недотримань правил пожежної, техногенної безпеки і цивільного захисту і можуть створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

Користувачем вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном, використовувати та відчужувати його.

Наявність можливості зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, свідчать про необхідність накладення на певний час заборони на здійснення будь-яких дій щодо використання майна та розпорядження ним.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, якщо майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні та є предметом кримінального правопорушення, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Окрім вказаного, відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На даний час проводиться досудове розслідування і виникає необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) дій та експертиз з речовими доказами, тому з метою їх збереження, накладення арешту на речові докази не призведе до того, що їх зможуть приховати, пошкодити, зіпсувати, втратити, знищити, а це як наслідок може призвести до затягування досудового розслідування, не встановлення об`єктивної істини і, як наслідок, не притягнення винуватих осіб до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст.84 КПК України вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, а саме порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, оскільки за допомогою вказаних предметів здійснювалось незаконне зберігання паливних матеріалів з порушенням вимог чинного законодавства в сфері роздрібної торгівлі нафтопродуктами.

Зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженню необхідних судових експертиз, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації вказаної техніки та майна до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, вони можуть зазнати конструктивних змін внаслідок змін та заміни внутрішніх деталей, а також знищення самої техніки, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування, прокурор, посилаючись на положення ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України просив задовольнити вказане клопотання.

У судовому засіданні Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

На уточнююче питання слідчого судді пояснив, що мало місце порушення правил безпеки на виробництві.

Власник та користувач майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив.

Пояснив суду, що він неофіційно займається вантажними перевезеннями, і нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , він орендує у ПрАТ «Хлібороб» згідно укладеного з ним договору оренди.

У зв`язку з гострим дефіцитом на ГСМ, який виник весною 2022 року, він створив їх запас для власних потреб, і зберігав у даному нежитловому приміщенні.

Реалізацією паливно-мастильних матеріалів він не займався, однак підтвердив, що 25.08.2022 року він на прохання свого знайомого ОСОБА_5 , висловленого у телефонній розмові, здійснив відпуск у борг 150 літрів пального для заправки його трьох вантажних автомобілів, яким не вистачало пального, щоб доїхати до м.Миколаєва.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів;

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя звертає увагу на наступне.

За загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними у ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.1 ч.3 ст.132 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000074 від 25.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, яке згідно ч.2 ст.12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії кримінальних проступків, і становить мінімальний рівень суспільної небезпеки.

Крім того, згідно диспозиції ч.1 ст.272 КК України порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, може мати місце лише тоді, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

Створення загрози загибелі людей або настання інших тяжких наслідків повинне бути реальним, свідчити про виникнення в конкретному виробничому процесі або внаслідок його такого небезпечного стану (загрози), коли з необхідністю можуть настати передбачені законом наслідки.

Разом з тим, даних про реальну загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, а тим більше доказів на їх підтвердження, матеріали клопотання не містять, хоча наявність зазначених обставин є обов`язковими ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.272 КК України.

При цьому, аналізуючи зміст клопотання і приймаючи рішення по його суті, слідчий суддя звертає увагу на те, що при розгляді клопотання прокурора слідчий суддя не вправі виходити за межі заявленого клопотання, оскільки відповідно до закону слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, і не наділений правом здійснювати функцію обвинувачення у кримінальному провадженні.

Також на слідчого суддю не поширюється обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, оскільки відповідно до положень ст.92 КПК України за загальним правилом вказаний обов`язок окладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Ознайомившись зі змістом клопотання прокурора, слідчий суддя також звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора не викладено об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, зокрема: суть діяння, наслідок, причинний зв`язок, місце, час, обстановку вчинення злочину, тощо, що призводить до неможливості встановлення причетності вказаного у клопотанні майна до зазначеного кримінального правопорушення з огляду на положення ч.1 ст.98 КПК України.

Разом з тим, обстановка вчинення злочину: «виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві», є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Крім того, виходячи зі змісту ч.1 ст.272 КК України, суб`єкт вказаного кримінального правопорушення - спеціальний: це особа, яка зобов`язана дотримувати правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Ним може бути: громадянин - суб єкт підприємницької діяльності або службова особа (керівник робіт, інженерно-технічний працівник), а також службовець, рядовий працівник відповідного виробництва.

Однак, даних про спеціального суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, клопотання прокурора також не містить.

Підозра у даному кримінальному провадженні не пред`явлена.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор вважає, що має місце факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Разом з тим, достовірних доказів на підтвердження такого висновку до матеріалів клопотання не долучено, а ті докази, якими прокурор обґрунтовує клопотання, носять суперечливий характер.

Так, за даними Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000074 25.08.2022 року до ЧЧ відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення з лінії 102 про те, що було порушено правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме реалізація дизельного палива без оформлення на те відповідних дозвільних документів зі складського приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків (а.п.5).

Разом з тим, з такого викладу обставин вчинення кримінального правопорушення не є зрозумілим, яка, конкретно, загроза мала місце: чи мало місце створення загрози загибелі людей, чи мало місце створення загрози настання інших тяжких наслідків.

Також не є зрозумілим, які обставини спричинили вказану загрозу, тобто, чи її спричинили порушення певних правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, чи її утворили відсутність дозвільних документів на реалізація дизельного палива.

Крім того, згідно даних рапорту старшого інспектора СРПП №4 відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 25.08.2022 року о 10:33 год. було встановлено факт незаконного продажу дизельного палива (а.п.6).

В той же час, дане твердження суперечить даним Протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 25.08.2022 року (а.п.24), даним Протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25.08.2022 року (а.п.25), даним Протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 25.08.2022 року (а.п.26) та письмовим поясненням ОСОБА_4 від 25.08.2022 року (а.п.27), з яких вбачається, що допитані свідки та ОСОБА_4 заперечують факт продажу палива.

Таким чином, обставини, які можуть свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, залишилися поза увагою органу дізнання, і зазначеним вище доказам не надана належна оцінка.

Разом з тим, згідно вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст.2 КПК України одним із завдань кримінального судочинства є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що Начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 не наведено достатніх переконливих доказів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

Крім того, вирішуючи питання по суті клопотання слідчий суддя приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна (п.1 ч.2 ст.173 КПК України);
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п.2 ч.2 ст.173 КПК України);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України);
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6 ч.2 ст.173 КПК України);
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Виходячи зі змісту п.2 ч.3 ст.132 КПК України підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведеність слідчим, дізнавачем, прокурором наявності такої потреби досудового розслідування, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Як вбачається зі змісту клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обґрунтовуючи необхідність його задоволення, прокурор посилається на те, що виявлене та вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст.84 КПК України вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, а саме: порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, оскільки за допомогою вказаних предметів здійснювалось незаконне зберігання паливних матеріалів з порушенням вимог чинного законодавства в сфері роздрібної торгівлі нафтопродуктами.

Також обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженню необхідних судових експертиз, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації вказаної техніки та майна до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, вони можуть зазнати конструктивних змін внаслідок змін та заміни внутрішніх деталей, а також знищення самої техніки, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування.

Разом з тим, наводячи такі доводи у клопотанні, заявник не наводить необхідних даних, необхідних для з`ясування обґрунтованості клопотання, приймаючи до уваги диспозицію ч.1 ст.272 КК України, а саме:

- порушення яких саме правил безпеки, і під час виконання, яких саме робіт з підвищеною небезпекою мало місце, коли і де, саме воно було вчинене (на виробництві чи конкретному підприємстві), якою саме особою, яким нормативним актом передбачено відповідні обов`язки вказаної особи;

- які саме сліди кримінального правопорушення зберегли предмети, на які просить накласти арешт заявник;

- які саме судові експертизи у кримінальному провадженні мають бути проведені щодо майна, про яке йдеться у клопотанні;

- які саме обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, і які неможливо довести іншим способом, без накладення арешту на майно.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При розгляді матеріалів клопотання слідчий суддя встановив та дійшов висновку, що клопотання прокурора носить плутаний і шаблоний характер, і що у клопотанні :

- відсутні дані щодо факту створення реальної загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоду здоров`ю потерпілого, наявність яких є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого диспозицією ч.1 ст.272 КК України;

- не викладено об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України;

- відсутні дані щодо того, порушення яких саме правил безпеки, і під час виконання, яких саме робіт з підвищеною небезпекою мало місце;

- відсутні необхідні дані щодо спеціального суб`єкта правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України;

- не наведено достатніх та переконливих доказів про те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України;

- не обґрунтовано і не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні за ч.1 ст.272 КК України, зокрема, лічильника марки PIUSI, насоса марки PIUSI, фільтра марки Gilbarco(п.2 ч.2 ст.173 КПК України).

Таким чином, відповідно до викладеного, у клопотанні не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1ст.170 КПК України, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

За положеннями ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За змістом п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Таким чином, враховуючи, що клопотання про арешт майна заявлено у кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, який становить мінімальний рівень суспільної небезпеки, за недоведеності прокурором необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, за недоведеності наявності потреби досудового розслідування у втручанні у майнові права власника майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні клопотання Прокурора Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання Начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000074 від 25.08.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, відмовити.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 31 серпня 2022 року.

Слідчий суддя: