Справа № 521/7371/17
Провадження № 1-кп/521/79/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю :

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_22 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

перекладачів ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,

ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в режимі відео конференції (дистанційного судового засідання) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002083 від 08.04.2015 року відносно:

ОСОБА_22 ( ОСОБА_33 згідно паспорту НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ірмашли, Шамкірського району, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської республіки, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

08.04.2015 року, приблизно о 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_22 разом із невстановленою групою осіб у кількості п`яти осіб, використовуючи автомобіль марки BMW, 525 серії, зеленого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_2 (Литовська республіка), приїхав на вулицю Дерибасівську у місті Одесі, де зустрівся із ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та іншою невстановленою групою осіб у кількості трьох осіб.

У той же день, 08.04.2015 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, в громадському місці на вулиці Дерибасівській в м. Одесі, на невстановленій ділянці місцевості між вулицями Рішельєвська та Пушкінська у м. Одесі, під час розмови між ОСОБА_34 та ОСОБА_22 виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_22 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, використовуючи пістолет моделі «ZORAKI mod. 914-S» калібру 9 мм Р.А., здійснив постріли у бік ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та іншої групи невстановлених осіб, чим завдав ОСОБА_34 та ОСОБА_35 тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень.

Після цього, вказані особи конфлікту зникли з місця пригоди в невідомому напрямку.

У той же день, 08.04.2015 року, о 00 годин 40 хвилин, до приймального відділення Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1», розташованої в м. Одесі по вул. М`ясоєдовська, 32, використовуючи вигадані імена, звернулись за лікарською допомогою: ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вогнепальним пораненням правого плеча, ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вогнепальним пораненням грудної клітини зліва, які спричинені в результаті застосування ОСОБА_22 вогнепальної зброї, а саме з пістолета «ZORAKI mod. 914-S» калібру 9 мм Р.А.

У подальшому, ОСОБА_22 маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_34 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, 08.04.2015 року, о 00 годин 50 хвилин, увірвався до приміщення приймального відділення КУ «Міська клінічна лікарня № 1», розташованої в м. Одесі по вул. М`ясоєдовська, 32, де знаходились ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , під час надання останнім медичної допомоги. ОСОБА_22 , використовуючи пістолет «ZORAKI mod. 914-S» калібру 9 мм Р.А., споряджений дев`ятьма набоями калібру 9 мм Р.А., які були оснащені шротом та полімерними кулями, за допомогою якого останній вчинив напередодні хуліганські дії, здійснив з нього постріли в бік ОСОБА_34 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень в області шиї, грудної клітини та живота, від яких ОСОБА_34 помер на місці події.

Смерть ОСОБА_34 наступила від вогнепальних, кульових, проникаючих, сліпих поранень шиї й грудей з ушкодженням правого й лівого легенів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_34 являється гостра крововтрата.

Після заподіяння тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілого ОСОБА_34 , ОСОБА_22 покинув приміщення КУ «Міська клінічна лікарня № 1» та з місця події зник у невідомому напрямку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_22 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме за ч. 4 ст. 296 КК України визнав повністю, за п. 5, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України не погоджуюсь з кваліфікацією визнав частково, та пояснив, що ввечері 08.04.2015 року він перебував разом зі своєю компанією друзів на вулиці Дерибасівській, в м. Одесі. Трохи згодом з іншою компанією людей, серед яких був ОСОБА_34 , виник словесний конфлікт, який перейшов у бійку та стрілянину. ОСОБА_34 його спочатку вдарив, потім стріляв у нього, внаслідок чого завдав вогнепальне поранення, та у відповідь на це він був вимушений зробити постріли з травматичного пістолету в сторону осіб, серед яких був ОСОБА_34 . Після цього, він впав та втратив свідомість. Через деякий час, його знайомий на ім`я ОСОБА_36 відвіз його у найближчу лікарню, а саме «Єврейську лікарню», аби йому надали медичну допомогу. Знайомий допоміг дістатись до приміщення лікарні, оскільки він не міг самостійно пересуватись. В приміщенні лікарні вони знов зустріли ОСОБА_34 , який побачивши їх, почав бігти в їх сторону. Він злякався та почав стріляти в бік ОСОБА_34 з травматичного пістолету «ZORAKI», кількість пострілів не пам`ятає. ОСОБА_34 викрикнув досить та впав. Він відразу залишив лікарню та поїхав додому, де переодягнувся та вирушив в Крим. Вже у Криму його оглянув лікар, але медичного підтвердження немає.

В ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_22 пояснив, що він хотів лише налякати ОСОБА_34 та не бажав йому смерті. Крім того, в судовому засіданні звернувся до потерпілої ОСОБА_14 , із вибаченнями, з приводу вчиненого ним злочину.

Таким чином, не погоджуючись з кваліфікацією, фактично обставини події правопорушення обвинуваченим не спростовуються, обвинувачений ОСОБА_22 підтвердив, що дійсно у вказані у обвинувальному акті час та місці у нього під час розмови з ОСОБА_34 виник конфлікт після чого використовуючи пістолет він здійснив постріли в бік ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , чим завдав останнім тілесні ушкодження. У подальшому він, прибувши до приміщення КУ «МКЛ №1» та використовуючи пістолет, здійснив з нього постріли в бік ОСОБА_34 .

На підтвердження висунутого ОСОБА_22 обвинувачення, прокурором (стороною обвинувачення) були надані докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а також суду надали свої показання потерпіла та свідки, а саме:
- допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 показала, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_34 07.04.2015 року вона разом з чоловіком знаходилась вдома, близько о 23-00 годині, він кудись поїхав, куди саме не сказав. Наступного дня приїхав брат чоловіка ОСОБА_37 та їх кум гр. ОСОБА_38 , які повідомили, що ОСОБА_34 більше немає. Ніхто та нічого їй не пояснив, подробиці загибелі чоловіка вона дізналась з матеріалів справи. Цивільний позов не заявляє;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 , яка показала, що працює медсестрою в КУ «МКЛ № 1». На початку квітня 2015 року, точну дату не пам`ятає, близько 00:00 години вона була на черговій зміні в лікарні. Знаходячись в оглядовому кабінеті почула вистріли, коли повернула голову на звук вистрілів, побачила в холі приміщення лікарні чоловіка в капюшоні, обличчя не було видно, він тримав на відстані витягнутої руки пістолет темного кольору. Було приблизно 7-8 пострілів, куди саме стріляв не бачила, однак коли вийшла до коридору, побачила чоловіка, який лежав на полу та стікав кров`ю, було поранення в шию. Відстань між тим, хто стріляв та потерпілим була приблизно 5 метрів. Після цього, особа, яка стріляла разом з ще однією особою в темній куртці рушили в інший бік та зникли з місця події через вікно операційної, пересувались самостійно;
- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 показала, що на початку квітня 2015 року, точну дату не пам`ятає, знаходилась на чергуванні в лікарні КУ «МКЛ №1», де працює медсестрою. Близько 00:00 години ночі були доставлені три особи з вогнепальними ранами (у одного в спину, у другого в праве плече, третього в голень). Після цього вона викликала лікарів, які перебували тієї ночі на зміні. Одного з поранених направили в рентген-кабінет, другий поранений стояв та чекав на свою чергу в рентген-кабінет, третій був в кабінеті. Трохи пізніше вона зайшла в перев`язувальну та через короткий проміжок часу почула голосні хлопки, одразу не зрозуміла, що це були постріли. До перев`язувальної почали забігати злякані працівники, вона не розуміла, що відбувається та намагалась сховатись під стіл. Трохи згодом до кабінету забігли дві особи, застрибнули на хірургічний стіл, відчинили вікно та втекли. Потім почалась метушня в приміщенні холу лікарні, вона разом з іншими працівниками лікарні (лікарі, санітари, інші медичні працівники), вийшли до коридору та побачили там особу в якої до цього було поранення в плече, він стікав кров`ю та майже не подавав ознак життя, було поранення в шию. Пораненого одразу помістили на носилки та перемістили з коридору до операційної;
- показами свідка ОСОБА_41 , які були отримані в порядку ст. 225 КПК України та досліджені під час судового розгляду, відповідно до яких останній зазначив, що в ніч з 07.04.2015 року на 08.04.2015 року він знаходився на вул. Дерибасівській, в м. Одесі, де він був свідком конфлікту між особами азербайджанської національності, серед яких був ОСОБА_42 , та особами слов`янської зовнішності. В ході конфлікту ОСОБА_42 кричав, обзивався на ОСОБА_43 , потім ОСОБА_44 ударив ОСОБА_42 в обличчя, після чого останній достав пістолет і почав стріляти в людей слов`янської зовнішності, після цього всі вказані люди сіли в два автомобіля BMW і поїхали. Цієї ж ночі він був в КУ «МКЛ № 1» де були всі учасники конфлікту на вул. Дерибасівській. В приймальному відділені лікарні він чув крики і бачив як ОСОБА_42 тримав двома руками пістолет та стріляв у ОСОБА_43 ;
- з відтвореного в судовому засіданні допиту свідка ОСОБА_45 від 19.04.2018 року, вбачається, що вона є співробітником в КУ «МКЛ №1» та вночі 08.04.2015 року близько 23:00 01:00 години, до лікарні прибули троє чоловіків з вогнепальними пораненнями. Персонал лікарні почав надавати пораненим медичну допомогу. Трохи згодом до приміщення лікарні зайшли декілька осіб кавказької зовнішності та почалася стрілянина. Вона бачила обличчя особи, яка здійснювала постріли це був чоловік кавказької зовнішності в сірій толстовці, якого вона дуже добре запам`ятала (як їй потім стало відомо це був ОСОБА_22 ). ОСОБА_22 здійснив декілька пострілів в ОСОБА_34 з близької відстані (в притул), на її крики зупинитись, не реагував. Після цього, ОСОБА_34 впав на підлогу, а особа, яка стріляла, разом з ще однією особою, втекли з місця злочину через вікно у приймальному відділенні. Вона та інші лікарі відразу кинулися на допомогу потерпілому ОСОБА_34 , у нього було поранення в шию звідки йшла кров, однак врятувати життя ОСОБА_34 не вдалось, він помер;
- протокол огляду місця події від 08.04.2015 року, в ході якого в присутності понятих та за участю спеціаліста, в приміщенні КУ «МКЛ № 1» було оглянуто труп чоловіка, а саме ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- повідомлення оператора 102 та досліджений в судовому засіданні лазерний диск, формата СД-Р на якому записані 5 аудиозаписів повідомлень на спецлінію «102», стосовно стрільби в КУ «МКЛ № 1», що надійшли до чергової частини ОМУ 08.04.2015 року та зафіксовані в базі архіватора мовленнєвої інформації Одеського міського управління;
- протокол огляду місця події від 08.04.2015 року з фототаблицями у додатку, в ході якого виявлено і вилучено 8 гільз із холу приймального відділення КУ «МКЛ № 1» і 1 гільза при вході в рентген-кабінет;
- протокол огляду місця події від 08.04.2015 року, в ході якого в присутності понятих та за участю спеціаліста виявлено і вилучено в палаті № 7 хірургічного відділення КУ «МКЛ № 1» футболку та куртку чорного кольору із наскрізними отворами та плямами бурого кольору;
- протокол огляду місця події від 09.04.2015 року зі схемою та фото у додатку, в ході якого в присутності понятих та за участю спеціаліста було оглянуто тротуарну доріжку по вул. Дерибасівській, між вулицями Рішельєвська та Пушкінська в м. Одесі, де було виявлено і вилучено дві гільзи з маркуванням S8B 9mm PA Planc;
- висновок судово-медичної експертизи за № 949, розпочатої 29.04.2015 року та закінченої 28.05.2015 року, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_35 , 1988 року народження, по медичній документації: у ОСОБА_35 було одне тілесне ушкодження у вигляді вогнепального сліпого кульового поранення лівої половини грудної клітки, що проникає в ліву плевральну порожнину з утворенням крововиливу, забиттям та ушкодженням лівої легені, а також осколковим переломом V лівого ребра по середній під пахвовій лінії. Наявне ушкодження заподіяне дією вогнепального снаряда (кулі) відстріляної з вогнепальної зброї. Тілесне ушкодження являється небезпечним для життя в момент заподіяння, і належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

- протокол огляду трупа від 08.04.2015 року з фототаблицями у додатку, в ході якого в присутності понятих та за участю спеціаліста оглянуто труп ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлений в МКЛ № 1 по вул. М`ясоєдовська, 32 в м. Одесі, з вогнепальними пораненнями та ушкодженнями, виявлені та вилучені труси білого кольору та 4 чужорідних тіла з металу;
- висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу за № 1062 від 30.11.2015 року з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої на представлених предметах одягу, які належать ОСОБА_35 , виявлено сліди продуктів пострілу. На наданих на експертизу речах виявлені сліди продуктів пострілу нітроцелюлозним порохом;
- висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу за № 1060 від 05.11.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої на наданих на експертизу речах, які належали ОСОБА_34 , виявлені сліди продуктів пострілу. На наданих на експертизу речах виявлені сліди продуктів пострілу нітроцелюлозним порохом;
- висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу за № 1061 від 18.11.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої на наданій на експертизу куртці зеленого кольору, яка вилучена із заднього сидіння автомобілю марки BMW 525, зеленого кольору д.н.з. з Литовською реєстрацією № НОМЕР_2 виявлені сліди продуктів пострілу. На наданій на експертизу куртці виявлені сліди продуктів пострілу нітроцелюлозним порохом;
- висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу за № 656 від 01.04.2016 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідного якої на наданих на експертизу змивах, відібраних у потерпілого ОСОБА_34 , сліди вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, відсутні;
- висновок судово-медичної експертизи за № 308-1186/15 по факту смерті ОСОБА_34 , 1987 року народження, розпочатої 22.04.2015 року і закінченої 28.05.2015 року, та акт судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_34 , 1987 року народження, за № 1186, розпочатого 08.04.2015 року і закінченого 28.05.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, при дослідженні трупа ОСОБА_34 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- 5 проникаючих, вогнепальних, кульових, сліпих поранень шиї та грудей; правого плеча; тильної поверхні лівої кисті в проекції п`ястно-фалангового суглоба 1-го пальця; наскрізне, вогнепальне, кульове, поранення - правої вушної раковини, і дотичне ушкодження правої завушної області у вигляді садна; вогнепальне, кульове, дотичне, непроникаюче поранення передньої поверхні живота у нижній третині ліворуч; садна верхньої й нижньої губ; садна в області правого плечового суглоба; садно передньої поверхні грудей; садно правої бічної поверхні грудей; садна задньої поверхні лівого передпліччя в нижній третині; садна на передній поверхні в області лівого колінного суглоба. Ушкодження є вхідними, вогнепальними, які могли утворюватися при пострілі з ручної коротко-ствольної зброї снарядом (кулею), до складу якого входить свинець і залізо, з дистанції за межами дії додаткових факторів пострілу. Садно правої завушної області й садно правої бічної поверхні грудей, могли утворюватися від дії тупого предмета, що травмує, - снаряда (кулі), можливо сферичної форми, що мав певну кінетичну енергію, недостатню для пробивання шкірних покривів. Вищевказані вогнепальні поранення, а також садно правої бічної поверхні грудей заподіяно вісьмома пострілами. Садна могли утворитися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися. Усі вищевказані ушкодження, заподіяні прижиттєво за відносно короткий проміжок часу, обчислювальний хвилинами, до моменту настання смерті. Поранення в плече було заподіяне раніше інших поранень. Сліпі поранення мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Поранення правого плеча має ознаки тілесних ушкоджень середньої важкості. Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_34 наступила від вогнепальних, кульових, проникаючих, сліпих поранень шиї й грудей з ушкодженням правого й лівого легенів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_34 являється гостра крововтрата;

- акт судово-медичного дослідження лоскутів шкіри, вилучених від трупа ОСОБА_34 , 1987 року народження, за № 232, розпочатого 10.04.2015 року та закінченого 20.04.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якого вхідні, вогнепальні, кульові пошкодження могли утворитися при пострілах з коротко-ствольної зброї кулями, з дистанції за межами дії додаткових факторів вистрілу;

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи одягу та лоскутів шкіри потерпілого ОСОБА_34 , 1987 року народження, за № 258, розпочатої 20.04.2015 року та закінченої 28.04.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якого шість вхідних вогнепальних, кульових пошкоджень на лоскутах шкіри та одне огнепальне пошкодження на джинсах потерпілого ОСОБА_34 могли утворитися при пострілах з коротко-ствольної зброї кулями, з дистанції за межами дії додаткових факторів вистрілів;

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи одягу ОСОБА_35 , 1988 року народження за № 256, розпочатої 20.04.2015 року та закінченої 27.04.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої на поверхні куртки та футболки ОСОБА_35 визначаються по одному пошкодженню, які відповідають один одному по локалізації і є частинами одного пошкодження та мають ознаки вогнепального, вхідного, кульового, які могли бути утворені при вистрілі зі зброї з дистанції, яка знаходиться за межами дії додаткових факторів вистрілу, снарядом, в склад якого входить свинець та залізо;

- висновок експерта судової балістичної експертизи за № 260-Б від 08.05.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої дев`ять гільз, вилучених 08.04.2015 року при проведенні огляду місця події в приміщенні приймального покою КУ «МКЛ №1», є частинами патронів калібру 9 мм Р.А., стріляні з одного екземпляру зброї, вірогідно з пістолета «ZORAKI mod. 914-S» калібру 9 мм Р.А;

- висновок додаткової судової балістичної експертизи за № 250-Б від 05.05.2015 року, з ілюстративною таблицею у додатку, згідно якої надані на дослідження дві гільзи, вилучені 09.04.2015 року при проведенні огляду ділянки місцевості біля будинку № 8 по вул. Дерибасівська в м. Одесі є складовими частинами патронів калібру 9 мм Р.А., виготовлені промисловим способом. Надані на дослідження дві гільзи калібру 9 мм Р.А., та дев`ять гільз, які вилучені 08.04.2015 року при проведенні огляду місця події в приміщенні КУ «МКЛ № 1» ймовірніше всього стріляні з пістолета моделі «ZORAKI mod. 914-S». Чотири предмета, вилучені 09.04.2015 року при проведенні розтину трупу ОСОБА_34 , з його тіла, являються складовими частинами патронів - шротом, призначені для спорядження патронів різного калібру, а три предмети, вилучені 08.04.2015 при проведенні огляду місця події в приміщенні приймального покою КУ «МКЛ № 1», є деформованими полімерними кулями патрону травматичної дії до гладко ствольної зброї калібру 9 мм Р.А.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.05.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_41 в присутності понятих впізнав ОСОБА_22 , як особу яка в ніч з 07.04.2015 року на 08.04.2015 року стріляла з пістолету на вул. Дерибасівській в м. Одесі, після чого в цю ж ніч стріляла в КУ «МКЛ № 1» в ОСОБА_34 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_45 в присутності понятих впізнала ОСОБА_22 , як особу яка 08.04.2015 року стріляла в приміщенні приймального відділення КУ «МКЛ № 1» в ОСОБА_34 ;

- свідоцтво серії НОМЕР_3 від 09 квітня 2015 року про смерть ОСОБА_34 08.04.2015 року;

- довідка про причину смерті від 09.04.2015 року;

- журнал обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації КУ «МКЛ №1»;

- медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_35 за №4627/506 від 08.04.2015 року з матеріалами медичних досліджень;

- постанова слідчого від 23.04.2015 року про визнання речових доказів;

- протокол огляду предметів від 18.10.2016 року та постанова слідчого від 18.10.2016 року про визнання речових доказів;

Відповідно до висновку експертів комплексної судової психолого-психіатричної експертизи за № 95 від 07.03.2017 року, особистість ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтелектуально та емоційно зріла, здатна до свідомого контролю своєї поведінки, її планування та корекції скоєних дій та вчинків, прогнозу їх наслідків. Яких-небудь особистісних аномалій, особливостей характеру, які б могли суттєво впливати на поведінку, свідомість та діяльність, він не виявляє, може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі та давати по них відповідні покази.

ОСОБА_22 , 1991 року народження, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки, не страждав та не страждає, в період який відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом був повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_22 будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки, в теперішній час не страждає, за своїм психічним станом здатен брати участь у проведенні слідчих дій та постати перед судом. ОСОБА_22 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

У зв`язку із узгодженою позицією учасників судового засідання щодо існування речових доказів та недоцільності їх огляду у судовому засіданні, суд обмежив дослідження речових доказів вивченням відповідних постанов органу досудового слідства про визнання речей та документів речовими доказами.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що до обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні судом було включено допит також інших свідків обвинувачення, зазначених у реєстрі матеріалів кримінального провадження, від допиту яких прокурор відмовився та сторона захисту на їх допиті не наполягала.
Під час розгляду провадження по суті судом забезпечено дотримання вимог ст. ст. 22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності.

Суд намагався встановити місце проживання потерпілого ОСОБА_46 , за наданими відомостями останній за наявною у суду адресою фактично не мешкає. Судом були вичерпані можливості за клопотанням представника потерпілої для допиту свідка, не допитаного на досудовому слідстві та не зазначеного в реєстрі матеріалів кримінального провадження, явка свідка в судові засідання забезпечена не була.
Органом досудового розслідування кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_22 за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї та за п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких колегія суддів встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Колегія суддів надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, колегія суддів визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Надані прокурором супровідні листи та заяви про долучення до матеріалів провадження записів від 08.04.2015 року за адресами: АДРЕСА_2 -R диски з камер відеоспостереження не можуть бути допустимими доказами, оскільки вони зібрані з порушенням вимог ст.ст. 86, 87 КПК України.
Учасниками судового розгляду не оспорюється сам факт здійснення ОСОБА_22 пострілів в ОСОБА_34 , місце та час здійснення таких пострілів, та їх наслідки у виді смерті останнього.
За встановлених судом фактичних обставин, між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини, обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину пістолет, з якого з невеликої відстані протягом короткого проміжку часу здійснив постріли в тіло потерпілого з локалізацією пошкоджень в області шиї, грудей, живота, тильної поверхні лівої кисті, правої вушної раковини.
Разом з цим, оцінивши в сукупності досліджені по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, колегія суддів дійшла до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого органом досудового слідства за п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб) - не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Щодо кваліфікуючої ознаки п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_22 , колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, полягає в тому, що винувата особа, реалізуючи умисел на позбавлення життя потерпілого, усвідомлює, що застосовує спосіб убивства, небезпечний для життя не тільки однієї конкретної людини. Важливою умовою для кваліфікації дій винної особи саме за цією ознакою умисного вбивства має бути об`єктивна реальність такої небезпеки для життя інших сторонніх осіб, які перебувають на місці вчинення злочину. Суб`єктивно ж винувата особа повинна усвідомлювати, що застосовує спосіб, який становить небезпеку для життя не лише тієї конкретної людини, яку вона хоче вбити, але й для іншої, хоча б однієї людини (Постанова Верховного Суду України від 24 січня 2013 року м. Київ № 5-26кс12).

Реальність небезпечності способу вбивства повинна оцінюватися не абстрактно, а в конкретній обстановці вчинення злочину. Зокрема, в цьому конкретному випадку для з`ясування наявності чи відсутності реальної небезпеки для життя інших осіб необхідно встановити факт перебування сторонніх осіб у місці, в напрямку якого здійснювалися постріли. При цьому, умисне вбивство, заподіяне способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вважається закінченим злочином, коли була позбавлена життя хоча б одна особа, а хоча б ще одній іншій особі у той же час загрожувала смерть, обумовлена способом вбивства.

Так, в ході судового розгляду, колегією суддів встановлено, що вночі 08.04.2015 року у приміщенні КУ «МКЛ №1», що в м. Одесі, між ОСОБА_22 та ОСОБА_34 знову виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_22 використовуючи пістолет, цілеспрямовано здійснив з нього постріли в бік ОСОБА_34 , при цьому потерпілий ОСОБА_34 , знаходився від ОСОБА_22 на невеликій відстані та поруч з ОСОБА_34 в цей час нікого не було, що підтверджується показами свідків працівників медичного закладу. Обвинувачений ОСОБА_22 стріляв у ОСОБА_34 з невеликої відстані й прицільно, хаотичних пострілів, які б загрожували життю іншим особам, не було.

Надані стороною обвинувачення докази, даних про реальність небезпеки для інших осіб не містять та жодних підтверджень, які б свідчили поза розумним сумнівом, що обраний ОСОБА_22 спосіб умисного вбивства ОСОБА_34 , був небезпечний для життя багатьох осіб.

Колегія суддів, розглянувши справу прийшла до висновку, що обираючи спосіб вбивства ОСОБА_34 із застосуванням зброї (пістолета), ОСОБА_22 не мав умислу на вбивство або заподіяння тілесних ушкоджень одразу всім, хто перебував в приміщенні лікарні. Даних про те, що обраний обвинуваченим спосіб убивства створював небезпеку для життя інших осіб, щодо яких у нього не було умислу на вбивство, у справі не отримано. За таких обставин з кваліфікації дій ОСОБА_22 має бути виключено таку кваліфікуючу ознаку вбивства, як вчинення способом, небезпечним для життя багатьох осіб, оскільки це не охоплювалося його умислом.

Щодо кваліфікуючої ознаки п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_22 , колегія суддів приходить до наступного.

Кримінальна відповідальність за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачена лише у випадку вчинення вбивства саме за попередньою змовою групою осіб (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 18.11.2020 року у справі № 234/18377/17)

При цьому закон про кримінальну відповідальність розрізняє вчинення злочину як групою осіб, так і за попередньою змовою групою осіб.

Так, за змістом ч. 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК), передбачає, що в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві та більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.

За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчиняли дій, що безпосередньо спричинили смерть потерпілого, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. Зважаючи на конкретні обставини провадження та зміст спільного умислу осіб, які вчиняють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його в безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись із такого стану, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, які в певній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, що згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (як-от: порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою реалізації спільного умислу тощо.

Тобто, в разі вчинення умисного вбивства, за попередньою змовою групою осіб, обов`язково має бути встановлена її форма, оскільки вона впливає на кваліфікацію такого діяння. Та в разі вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою або організованою групою діяння співучасників підлягають кваліфікації за статтею чи її частиною Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, учинене відповідною формою співучасті.

Об`єктивний прояв цієї кваліфікуючої обставини є те, що хоча б два учасники насильно позбавляють життя потерпілого. Суб`єктивною ознакою є наявність попередньої (тобто, до початку виконавських дій) змови про вбивство між двома або більше осіб. Саме домовленість про спільне вчинення злочину заздалегідь, є ключовим фактором.

Вища судова інстанція також схиляється до того, що під ознаку «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб» підпадають лише випадки вчинення злочину у співвиконавстві за попереднім порозумінням. При цьому стосовно позбавлення життя потерпілого зговір обов`язково повинен мати місце, інакше відповідальність за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК настати не може. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи).

На підставі викладеного, колегія суддів керується саме тим, що умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб має охоплюватись як традиційний характер взаємодії між співвиконавцями, коли вони спільно виконують злочинне діяння (його частину) та коли мiж співвиконавцями існує розподіл функцій («технічний розподіл ролей»).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_22 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів не містить допустимої інформації щодо іншої особи (осіб), з якою (якими) на думку сторони обвинувачення у ОСОБА_22 була попередня змова на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_34 . Крім того, сам орган досудового розслідування при формулюванні ОСОБА_22 обвинувачення зазначає, що «…умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_34 , виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин…», тим самим сторона обвинувачення власноруч спростовує факт попередньої змови.

Колегія суддів констатує, що з наданих стороною обвинувачення доказів щодо знаряддя злочину, характеру, мотиву, послідовності і узгодженості дій обвинуваченого та обстановки в момент скоєння злочину, характеру і локалізації виявлених у ОСОБА_34 тілесних ушкоджень, причин його смерті, стороною обвинувачення не надано взагалі будь-якого належного обґрунтування, що між ОСОБА_22 та іншою невстановленою особою були заздалегідь обумовлені та спрямовані узгоджені дії на здійснення умисного вбивства потерпілого. Між тим, стороною обвинувачення не надано будь-якого підтвердження, що відносно іншої невстановленої особи, яка на думку слідства була в зговорі з ОСОБА_22 на заподіяння смерті ОСОБА_34 , були виділені матеріали досудового розслідування в окреме провадження та чи взагалі здійснюється досудове розслідування відносно цієї особи (з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається наявність документів, щодо виділення матеріалів відносно іншої невстановленої особи).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч. 2 ст. 93 КПК України).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішення у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в частині наявності таких кваліфікуючих ознак - як вчинення злочину, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи наведене, виходячи із системного тлумачення Закону, оскільки кримінальна відповідальність за п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - вчинення злочину, небезпечним для життя багатьох осіб та за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів приходить до висновку, що без такої мети дії обвинуваченого ОСОБА_22 утворюють склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому лише факт вчинення злочину у супроводі інших осіб та в громадському місці (приміщення лікарні) не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на заподіянні шкоди іншим особам та наявність попередньої змови з іншими особами, відтак колегія суддів тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого на його користь та погоджується із доводами сторони захисту, які висвітлені в тому числі в промові захисника.

Колегія суддів критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_22 та не приймає до уваги його твердження в тій частині, що зустрівши потерпілого ОСОБА_34 в КУ «МКЛ № 1» він злякався та почав стріляти в бік ОСОБА_34 , оскільки саме ОСОБА_34 під час конфлікту на вулиці Дерибасівській стріляв у нього, внаслідок чого завдав йому вогнепальне поранення, у зв`язку з чим він опинився в лікарні. Він не мав наміру вбивати потерпілого, тобто в його діях відсутність умислу на вбивство потерпілого. Твердження є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та спростовуються встановленими фактичними обставинами, та висновком проведеної експертизи про відсутність слідів вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілів на змивах, відібраних у потерпілого ОСОБА_34 .
Суд розцінює їх, як бажання уникнути відповідальності за тяжкий злочин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме обвинувачений здійснив постріли, заподіявши тілесні ушкодження, які призвели до смерті потерпілого ОСОБА_34 . При цьому потерпілий не чинив опору та не уявляв небезпеку для обвинуваченого.
Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого.
Враховуючи характер, рішучість і динамічність дій обвинуваченого, їх раптовість для потерпілого, обраний спосіб вчинення злочину (постріли та їх кількість), поведінку до та після скоєння злочину (спочатку сварку, а потім термінове залишення місця події, залишення потерпілого без допомоги) - усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_22 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого. Діяння, до яких вдався обвинувачений, не дають підстав вважати, що вони були необережними, або ж що він мав намір завдати потерпілому ОСОБА_34 лише будь-яких тілесних ушкоджень. Для нього ці діяння були завідомо такими, що призведуть до смерті особи.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_22 позбавляючи життя ОСОБА_34 , діяв самостійно з прямим умислом саме на заподіяння смерті конкретної особи та усвідомлював характер своїх дій на заподіяння смерті потерпілого.

Таким чином, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, на підставі викладеного, згідно вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_22 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це необхідне для ухвалення справедливого вироку, захисту прав людини і її основоположних свобод, покращує становище обвинуваченого і кваліфікує дії ОСОБА_22 :

- за ч. 4 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї;

- за ч. 1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, розглядаючи питання призначення покарання ОСОБА_22 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів притримується правової позиції Європейського суду з прав людини, який вказує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_22 , колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_22 , є тяжкі наслідки завдані злочином.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів; особу ОСОБА_22 ; є громадянином іншої держави; відсутність постійного місця мешкання та реєстрації на території України; те, що особа осудна, працездатна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судима; часткове визнання вини у вчиненому; відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі встановлені обставини по справі, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_22 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.
Щодо вирішення питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

До обвинуваченого ОСОБА_22 в рамках цього кримінального провадження було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Враховуючи призначене обвинуваченому покарання та особу обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним, до набрання вироком законної сили, обраний ОСОБА_22 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_22 строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, колегія суддів виходить з наступного.

05.10.2015 року обвинувачений ОСОБА_22 був затриманий на території Російської Федерації, до нього був застосований екстрадиційний арешт, задоволено клопотання Генеральної прокуратури України про видачу для притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 577 КПК України, час тримання під вартою у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час етапування ОСОБА_22 зараховується до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_22 слід рахувати з 05.10.2015 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
26.11.2015 року було прийнято Закон № 838-VIII, змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України.

Як вбачається з правових висновків Великої палати Верховного суду, викладених в п. 105 Постанови від 29.08.2018 року по кримінальному провадженню № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Оскільки ОСОБА_22 вчинив злочин 08.04.2015 року, з огляду на вищезазначені правові висновки Великої палати Верховного суду, колегія суддів вважає за необхідне строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_22 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на проведення експертиз, а саме на загальну суму 23 204 гривні 66 копійок.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 296 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_22 , покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_22 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_22 обчислювати з 05.10.2015 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_22 строк його попереднього ув`язнення з 05.10.2015 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 23.04.2015 року, 18.10.2016 року, а саме:

- одяг потерпілого ОСОБА_34 , а саме: джинсові штани, шкарпетки та взуття, вилучені 08.04.2015 року в приміщенні КУ «МКЛ № 1»; змиви з рук та тіла потерпілого ОСОБА_34 ; спортивну куртку салатового кольору, вилучену в автомобілі марки BMW, 525 серії, зеленого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_2 (Литовська республіка); металевий предмет чорного кольору, схожий на складний ніж, металевий предмет схожий на бритву для гоління, складний ніж чорного кольору, які згідно висновку експерта за № 836-Б від 08.04.2016 року холодною зброєю не являються (зберігаються в камері речових доказів Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області), квитанція № 002708 від 21.02.2017 року) знищити;

- речі свідка ОСОБА_35 , а саме: куртку та футболку вилучені 08.04.2015 року в приміщенні КУ «МКЛ № 1» (зберігаються в камері речових доказів Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області), квитанція № 002708 від 21.02.2017 року) повернути власнику ОСОБА_35 ;

- речі свідка ОСОБА_47 , а саме: куртку чорного кольору, спереду застібається на замок типу «блискавка» та на п`ять заклепок; кофту синьо-чорного кольору в смужку, кофту сіро-бежевого кольору, брюки чорного кольору, які спереду застібаються на замок типу «блискавка» (зберігаються в камері речових доказів Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області), квитанція № 002708 від 21.02.2017 року) повернути власнику ОСОБА_47 ;

- лазерний диск, формата СД-Р, фірми виробника PHILIPS, сірого кольору, серійний номер LH6112RK-29101763 з 5 аудіозаписами повідомлень на спецлінію «102», стосовно стрільби в КУ «МКЛ № 1», що надійшли до чергової частини ОМУ 08.04.2015 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 23 204 (двадцять три тисячі двісті чотири) грн. 66 коп.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та надіслати обвинуваченому, який перебуває під вартою.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3