Справа № 215/550/20
1-кп/215/213/22
УХВАЛА

30 березня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001887 від 05.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , 1979 р.н., за ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 щодо зґвалтування, вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

22.03.2022 до суду надійшло клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу для забезпечення можливості проходити військову службу в ЗСУ для захисту територіальної цілісності держави, оскільки в нього наявний великий військовий досвід і наявна відповідна військова спеціальність, він є колишнім працівником пенітенціарної служби, має трьох дітей та цивільну дружину.

У судовому засіданні прокурор заперечував щодо даного клопотання та заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на необхідність завершення дослідження доказів, тяжкість і суспільну небезпеку злочину, пов`язаного із сексуальним насильством, існування ризику впливу на неповнолітню потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зазначив , що можливість звільнення обвинуваченого з-під варти для служби в Збройних Силах України під час воєнного стану КПК України не передбачена.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого і просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, має позитивні характеристики , військовий досвід, наявна фальсифікація матеріалів кримінального провадження, а також відсутні належні умови для його безпечного перебування під вартою під час воєнного стану.

Обвинувачений підтримав своє клопотання та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого і прокурора, розглядаючи можливість зміни і скасування запобіжного заходу суд зазначає таке.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, як і раніше ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої недоторканості щодо малолітньої особи, яке викликає значний суспільний інтерес і має тяжкі соціальні наслідки та за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, таким чином, на думку суду, він може ухилитися від явки до суду з метою уникнення від можливого суворого покарання .
Також , на цей час завершити судовий розгляд справи неможливо у зв`язку з дослідженням доказів, в результаті чого може виникнути необхідність повторного допиту неповнолітньої потерпілої , яка на цей час характеризується вольовою незрілістю, що свідчить про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілу.
Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Таким чином, на думку суду, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними на цей час, тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи сторони захисту щодо наявності загрози життю обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
При цьому суд зазначає, що згідно до ст.616 КПК України для осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в тому числі ст.152 КК України, можливість скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби під час воєнного стану не передбачена .
Щодо тривалого розгляду справи суд зазначає, що він має об`єктивні причини і пов`язаний зі складністю даної справи.
Враховуючи наведені вище обставини в сукупності, інтереси правосуддя , суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ст.331 КПК України .
Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331, Перехідними положеннями КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 28 травня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з моменту проголошення .
Головуючий суддя: