Єдиний унікальний номер 317/526/22
Провадження номер 1-кп/317/162/2022
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу
19 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_14

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 16 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 квітня 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 16 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 189 КК України, та у відповідності до ст. 35 КПК України переданий головуючому у справі судді.

27.07.2022 ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжений строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 24.09.2022 включно.

19.09.2022 до канцелярії суду та в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор вказав, що: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; та передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, а саме: вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи.
Прокурор вважає, що оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 інкриміновані кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховуючи відверто цинічний характер вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_5 не має стійких позитивних моральних переконань, та перебуваючи на свободі може хибно відчути безкарність та вчинити аналогічний злочин; а також те що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти заявленим ризикам необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого, законний представник обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили замінити запобіжний захід на домашній арешт у зв`язку з тим, що ризики, визначені прокурором, на їх думку, не підтверджені, а провина ОСОБА_5 не є такою великою.
В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; також передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, а саме: вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи; та передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме: дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене відносно неповнолітньої особи.
Прокурор вважає, що оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 інкриміновані кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховуючи відверто цинічний характер вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_6 не має стійких позитивних моральних переконань, та перебуваючи на свободі може хибно відчути безкарність та вчинити аналогічний злочин; а також те що жоден iз більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти заявленим ризикам необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою
Обвинувачений ОСОБА_6 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_15 проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Просили замінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав.
Захисник неповнолітнього ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , законний представник ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували. А ОСОБА_13 вказала, що вважає за можливе звільнити з-під варти ОСОБА_5 .
Представник служби у справах дітей клопотання прокурора підтримав та зазначив, що жодним чином батьки та родичі обвинувачених не зможуть стримати їх та забезпечити виконання інших більш м`яких запобіжних заходів.
Суд, вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотань прокурора, встановив наступне:
При вирішенні питання доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує: тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, ступінь відповідальності за них, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинувачених переховуватись від суду, а також те, що існує імовірність незаконного впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, відверто цинічний характер вчинення правопорушень.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам продовження вчинення злочинів, переховування від суду, що дає підстави для продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені звинувачуються в скоєнні умисних тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, місце проживання потерпілого та свідків по провадженню їм є відомим та вони можуть вплинути на них, а вони ще не допитувалися судом. Суд вважає, що для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, п. 1, 3, 5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до двох місяців.

Відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження, а також враховуючи, що в строк до 24.09.2022 не можливо закінчити судове провадження, необхідно продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ніякий з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, а саме до 17.11.2022 включно.

Заставу не обирати.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1