В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі с/з - - ОСОБА_2
за участю прокурора - - ОСОБА_3
обвинуваченого - - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження за № 0000090 від 26.07.2022 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,
за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в :
Встановлено, що факт тимчасової окупації російською федерацією території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (далі - Закон). У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.
Російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
Статтею 1 Закону, визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Достовірно знаючи про вищевказані факти, громадянин України ОСОБА_4 , 14.07.2022 у період часу приблизно з 11 по 12 год. перебуваючи у публічному місці, а саме на пішохідному тротуарі неподалік зупинки громадського транспорту по вулиці Басівкутська, поблизу буд. № 113А у місті Рівне Рівненської області, діючи умисно, у спілкуванні із громадянами України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 публічно заперечував, у присутності вищевказаних осіб та випадкових перехожих, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, шляхом висловлення тверджень про те, що міста України такі, як Харків, Вінниця, Одеса, Херсон, Донецьк і Луганськ є російськими містами, та необхідністю проведення в них референдумів з метою визначення їх приналежності до певної держави.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що в розмові з сусідами висловлював свою позицію щодо міст, оскільки дійшов висновку, що так живуть росіяни, які проти України. Та сказав, що хай проводять референдум та визначають хто вони. Він сказав, що це Росія, оскільки так висловлюються їх мешканці. Просив суд суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального проступку та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1КК України, тобто публічне заперечення громадянином України встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України або публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер, обставини та наслідки їх вчинення, його суспільну небезпечність, особу винного, який раніше не судимий, розлучений, має постійне місце проживання, на обліках в КП "РОЦПЗН" не перебуває.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України: є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України: судом не встановлено.
Відповідно до вимог Кримінального кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального
покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади в органах державної влади, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися і обранню не потребують.
Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років.
Речові докази: диск (а.с. 32)- залишити в матеріалах кримінального провадження;
-флеш карта (а.с.50) - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- диск (а.с. 63)- залишити в матеріалах кримінального провадження;
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1