Справа № 664/1044/19
1-і/214/262/22
У Х В А Л А
Іменем України
25 травня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого _ ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні ( в режимі відеоконференції) клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, п.7, ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Цюрупинського районного суду Херсонської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000100 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, п.7, ч.2 ст. 115 КК України.

Розгляд зазначеного вище кримінального провадження на даний час Цюрупинським районним судом Херсонської області, а також Херсонським апеляційним судом не можливий у зв`язку із тимчасовою окупацією Херсонської області Російською Федерацією та веденням на її території боїв.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного суду від 06.03.2022 №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Цюрупинським районним судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінену територіальну підсудність справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі чого, 23 травня 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, п.7, ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів, та просив суд його задовольнити..

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, за санкцією якого можливе призначення покарання від 10 до 15 років або у вигляді найвищої міри покарання - довічного позбавлення волі, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

Крім того, прокурор зазначає, що утриманців у ОСОБА_6 немає, до затримання працівниками поліції ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків. Характер вчиненого кримінального правопорушення та особа підозрюваного вказують на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може незаконно впливати насвідків), оскільки ОСОБА_6 достеменно знає про місце проживання свідків.

Також існує ризик повторення протиправної поведінки (п.12 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки не зважаючи на погашену судимість, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину.

Захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням, в якому просив змінити обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що докази, зібрані у вказаному кримінальному провадженні не можуть вважатися допустимими на підставі ст.ст.87-90 КПК України, адже зібрані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Також, захисник стверджує, що при продовженні обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не встановив, чи доводять надані стороною обвинувачення докази, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник, якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав на те, що в м.Миколаїві дійшли згоди з ОСОБА_8 , яка має помешкає по АДРЕСА_1 , про проживання у неї обвинуваченого в разі заміни йому запобіжного заходу. Також просить врахувати те, що обвинувачений має родину, двох дітей.
Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, перешкоджати судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені замаху на особливо тяжкий злочин проти життя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі. останній не має міцних соціальних зв`язків
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, повторення протиправної поведінки, що на думку суду, є підставою для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченому під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, п.7, ч.2 ст. 115 КК України на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 23 липня 2022 року.

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор ».

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26 травня 2022 року о 09-15 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2