Справа №463/3149/22
Провадження №1-кс/463/2063/22
У Х В А Л А

17 травня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 28.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, від 28.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 28.04.2022 вказане кримінальне провадження було закрито. Вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених мотивів, просив таку задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі. Скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України для огляду та дослідження.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 28.04.2022 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України. Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвал слідчих суддів Личаківського районного суду міста Львова. 19.04.2022 постановою процесуального прокурора кримінальні провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за №0000135 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за №0000136 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, за №0000137 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та за №0000138 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України об`єднано в одне провадження, а відтак відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 визначено основний номер кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022. Проведеним розслідуванням встановлено, що на адресу ТУ ДБР у м.Львові надійшла ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 28.03.2022 (справа №463/1479/22, провадження №1-кс/463/1052/22), якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 11.02.2022.

У своїй заяві ОСОБА_3 від 11.02.2022 зазначає, про внесення відомостей в ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України, оскільки вважає що внаслідок неналежного проведення досудового розслідування слідчими прокуратури та слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові у кримінальному провадженні №0001179 від 04.06.2013, закриття зазначеного кримінального йому завдано матеріальної шкоди в розмірі 20 млн.грн., оскільки від стресу, що був викликаний не справедливістю зі сторони правоохоронних органів, він ( ОСОБА_3 ) захворів на тяжкі захворювання, цукровий діабет, гіпертонію.

Відповідно до тверджень заявника ОСОБА_3 вчиненні на його думку слідчими прокуратури та слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові протиправні дії підпадають під кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч. 2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України.

Так в доводах ОСОБА_3 зазначено факти незгоди із прийнятим рішенням у кримінальному провадженні № 0001179 від 04.06.2013, а також в тому, що на його думку повинен був би вчинити слідчий здійснючи досудове розслідування.

В даному випаду у Главі 26 КПК України визначена належна правова процедура, яку повинен використовути ОСОБА_3 беручи процесуальну участь у досудовому розслідувані кримінального провадження №0001179 від 04.06.2013.

Окрім цього відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У своїй заяві ОСОБА_3 не зазначає причинно-наслідкового зв`язку між діяннями та будь-якими наслідками, а також підтверджуючих документів, щодо заподіяння йому саме матеріальної шкоди в наслідок неналежного розслідування кримінального провадження №0001179 від 04.06.2013.

Також, заявник ОСОБА_3 не наводить жодних ґрунтовних фактів, які б вказували про наявність будь-яких ознак кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч. 2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього слідчим проведено оглядом матеріалів кримінального провадження № 0001179 від 04.06.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та встановлено наступне, в діяннях слідчих, які проводили розслідування будь-яких ознак кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч. 2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України не встановлено, а тому кримінальне провадження №0000134 від 01.04.2022 слід закрити.

Проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків. Натомість у доводах ОСОБА_3 викладені факти неефективного проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001179 від 04.06.2013 слідчим у кримінальному провадженні. В такому випадку у КПК України передбачена належна правова процедура усунення слідчого від розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 8 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в тому числі у випадку неефективного досудового розслідування усуното.

Окрім цього суть порушених питань на даному досудовому розслідуваннні зводиться, до незгоди із рішеням слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження. п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому проваджен можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Як встановлено судом, таке ним оскаржувалось та ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львові у такому відмовлено. Окрім цього як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого із заявами по визнання його потерпілим, але в такому постановою слідчого від 19.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарг. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 28.04.2022 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 28.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000134 від 01.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.2 ст. 367 та ч.2 ст. 369-2 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.05.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1