ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/301/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/214/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року.

Даним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плотича Козівського району Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 08 січня 2021 року.
На підставі ст. 72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 08 січня 2021 року (з моменту затримання) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У справі вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду, в період із 20 год. 00 хв. 07 січня 2021 року по 02 год. 13 хв. 08 січня 2021 року між ОСОБА_7 та його колишньою дружиною ОСОБА_10 , які перебували у домогосподарстві останньої за адресою: АДРЕСА_1 , виникла словесна суперечка на побутовому ґрунті, під-час якої ОСОБА_7 , будучи у нетверезому стані, з приміщення літньої кухні вказаного господарства взяв товкач для картоплі, з яким направився у приміщення житлового будинку за вищевказаною адресою та, перебуваючи у житловому будинку вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , яка стояла у ванній кімнаті до нього спиною, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте, нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, наніс ОСОБА_10 металевою частиною товкача для картоплі близько двох-трьох ударів в ділянку тім`яної частини голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливом в товщу твердої мозкової оболонки, просторим крововиливом під нею (субдуральна гематома) над правою півкулею головного мозку, крововиливами під м`яку мозкову оболонку (скроневої і потиличної часток правої та лобової і потиличної часток лівої півкуль головно мозку та півкуль мозочка) та крововиливами у стовбурову ділянку головного мозку; раною на тлі синця правої тім`яно-потиличної ділянки, з крововиливом на внутрішній поверхні м`яких тканин голови у її проекції; садном потиличної ділянки голови праворуч; синцем чола праворуч; синцем із саднами на його тлі лівої передньо-бокової поверхні голови.
Вказані вище ушкодження ділянки голови стосовно живих осіб, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, належать до тяжких тілесних ушкоджень (п. п. 2.1.2 і 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995)), а отримана ОСОБА_10 черепно-мозкова травма, за вказаних вище обставин, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останньої 11 січня 2021 року о 14 годині 30 хвилин.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року скасувати та обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України виправдати, запобіжний захід скасувати, звільнити з під варти.
Вважає, що вирок районного суду є необґрунтованим та незаконним, оскільки суд допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що у вироку немає належних та допустимих доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Посилається на те, що викладені у вироку покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з приводу частих сімейних скандалів у сім`ї ОСОБА_13 , не в повній мірі відповідають дійсності.
Наголошує на тому, що районним судом належним чином не перевірялася та не досліджувалася наявність об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Звертає увагу на те, що фото копія ушкоджень голови потерпілої ОСОБА_10 не відповідає висновку суду першої інстанції про отримання тілесних ушкоджень потерпілою внаслідок удару металевою частиною товкача, який фактично виготовлений з дроту з дерев`яною ручкою.
Посилається на те, що у показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 містяться розбіжності щодо обставин події, часу місця, способу вчинення кримінального правопорушення, вказує, що злочину не вчиняв, тому вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у проведенні йому психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа.
На думку апелянта висновки суду містять суперечності та в судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Вважає, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, обставини які суд першої інстанції вважає за доцільне викласти за результатами досудового та судового розслідування не переконливі, правова кваліфікація не знайшла свого підтвердження, докази сумнівні, висновок експерта не доводить вини і не утворює складу злочину, а тому є підстави обвинуваченого виправдати.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року скасувати та звільнити ОСОБА_7 з під-варти в залі суду.
Вважає, що судом першої інстанції були допущені неповнота судового розгляду, невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт зазначає, що в судовому рішенні не вказано чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
На думку апелянта, кваліфікація злочину у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 не відповідає зібраним досудовим слідством у кримінальному провадженні доказам, суперечить суті кримінального правопорушення та доказам здобутим в судовому засіданні.
Звертає увагу на те, що суд взяв до уваги постанови у адміністративних справах та не надав оцінки доказам, здобутих в ході дослідження письмових доказів та інших обставин, показів свідків, які належним чином не перевірені.
Вказує, що ні мотиву, ні умислу в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій, за матеріалами розгляду кримінального провадження, в підтвердження вини не здобуто і не доведено.
Посилається на те, що покази дані обвинуваченим на досудовому слідстві про те, що він наніс удар дружині по голові, від яких вона була травмована та госпіталізована, в ході судового розгляду, останній заперечив і пояснив чому, вини не визнає.
Вважає, що викладені у вироку обставини нічим не підтверджені, а заява про застосування до обвинуваченого незаконних методів дізнання працівниками ДБР належним чином не розглядалась та не перевірялась.
Вказує, що ОСОБА_7 в судовому засіданні заявляв, що даного протиправного діяння не вчиняв, потерпілій тілесних ушкоджень не завдавав, а тому не згідний з кваліфікацією кримінального правопорушення.
Наголошує на тому, що покази свідків різняться, висновки експертиз не конкретні, а докази, на які посилається суд необґрунтовані, тому не можуть бути належними і допустимим.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року скасувати та виправдати його за ч.2 ст.121 КК України, а кримінальне провадження закрити, міру запобіжного заходу тримання під вартою скасувати.
Вказує, що не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо обґрунтованості та законності даного рішення, оскільки суд першої інстанції, ухваливши обвинувальний вирок, не посилався на докази здобуті в судовому засіданні та не сприяв встановленню істини по справі.
Зазначає, що викладене у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить зазначення наявності усіх складових складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також мотивів та не враховано окремих доказів, що не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України.
Стверджує, що судом не перевірено обставини, коли саме, де і ким були нанесені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , місце вчинення кримінально діяння, тобто не встановлено мотив та не доведено умисел обвинуваченого на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілій в спосіб зазначений у обвинувальному акті.
Наголошує на тому, що в ході досудового розслідування не зібрано доказів винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не перевірено покази свідків та їх можливої причетності до злочину.
Звертає увагу на те, що не досліджено в судовому засіданні речові докази, місце втрати свідомості від кровотечі та отриманих тілесних ушкоджень, де саме знаходилась потерпіла.
Стверджує, що покази дані ним на досудовому слідстві про те, що він наніс удар дружині по голові, від яких вона була травмована та госпіталізована, не відповідають дійсності та нічим не підтверджені.
Наголошує на тому, що його заява про застосування до нього незаконних методів дізнання працівникам ДБР, належним чином не розглядалась та не перевірялась.
Посилається на те, що покази свідків різняться, висновки експертиз не конкретні, а докази на які посилається прокурор та суд першої інстанції надумані, не обґрунтовані та не можуть бути належними і допустимим.
Звертає увагу на те, що в його показаннях містяться істотні розбіжності щодо обставин події, що могло бути підставою для проведення судової психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа та не погоджується із застосованим до нього запобіжним заходом у виді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги просять їх задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційні скарги, вважає вирок суду законним, обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги потерпілого, обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказавши, що не вчиняв цього злочину, однак, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.
Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків, висновки судово-медичних експертиз, протоколів слідчих дій та інші письмові докази.
Так, потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції ствердив, що що його батьки, хоча перебували у розірваному шлюбі, однак продовжували проживати в одному будинку і час від часу між собою конфліктували.
Вказав, що через конфлікти мама неодноразово викликала поліцію, а також, щоб врегулювати конфлікт і заспокоїти батьків до них часто приходила голова сільської ради ОСОБА_12 ..
Потерпілий повідомив, що 07 січня 2021 року до 20 години був вдома, а потім пішов в гості до свого товариша ОСОБА_14 та близько 12 години ночі він разом з іншими хлопцями поїхав в м.Тернопіль, у сауну, яка знаходиться у відпочивальному комплексі Джентельмен.
Ствердив, що коли він 07 січня 2021 року йшов з дому, то між батьками конфлікту не було. Мати поралася на кухні, а батько, випивший спав.
Потерпілий підтвердив, що приблизно о 02 год. 15 хв. до нього телефонував батько та сказав, щоб швидше повертався додому, бо мама вся в крові.
Приїхавши додому, біля будинку побачив карету швидкої допомоги, якою маму забрали у лікарню.
З показів свідка ОСОБА_11 , яка працює фельдшером екстреної медичної допомоги вбачається, що знала потерпілу ОСОБА_10 , оскільки остання неодноразово зверталася за медичною допомогою через часті сімейні скандали із чоловіком.
Свідок зазначила, що в січні 2021 року на Різдво, в темний час доби, коли вона перебувала на чергуванні виїжджала до Грундовських на виклик надання медичної допомоги.
Звернула увагу на те, що ОСОБА_7 , який її зустрів, був дуже акуратно одягнений, справляв враження, що він зібрався на свято до церкви.
Зазначила, що потерпіла була одягнена у стару домашню одежу, в`язану зелену чи синю кофту та лежала непритомна у кімнаті, на підлозі на лівому боці.
Наголосила на тому, що коли вона повернула потерпілу, то побачила, що рукав її кофти був весь у крові, крім цього вона бачила кров на тім`яній ділянці голови потерпілої, кров була у ванній кімнаті.
Звернула увагу на те, що коли вона приїхала на виклик у будинку був лише обвинувачений ОСОБА_7 , потім прийшов чи приїхав їх син та працівники поліції.
Ствердила, що потерпіла була жива, однак була без свідомості. Вона поставила їй систему та доставила її у реанімаційне відділення Козівської ЦРКЛ, де вона була оглянута лікарем приймального відділення та лікарем реаніматологом.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_12 , яка є родичкою покійної колишньої дружини ОСОБА_10 та хресною матір`ю їх сина, покійна ОСОБА_10 була у розірваному шлюбі із обвинуваченим ОСОБА_7 вісім років, однак вони продовжували проживати в одному будинку та між ними часто виникали скандали, внаслідок яких приїздили працівники поліції.
Підтвердила, що часто приходила по місцю їх проживання, щоб врегулювати виниклий конфлікт. Вказала, що обвинувачений, будучи тверезим, був спокійним та працьовитим чоловіком, однак не може сказати, що він алкоголю не вживав.
Звернула увагу на те, що ОСОБА_7 останні роки їздив на роботу в Київ, а ОСОБА_10 залишалася в селі по місцю свого проживання та мала стосунки із ОСОБА_15 , який жив по сусідству. Вони навіть занесли заяву та мали узаконити відносини.
Вказала, що обвинувачений, повернувшись додому застав ОСОБА_16 у них у помешканні, проте не скандалив, а просто прогнав його.
Зауважила, що ОСОБА_7 дбав про свою колишню дружину, однак конфліктували, ініціатором конфліктів була ОСОБА_10 ..
Пояснення потерпілого та свідків не містять розбіжностей, є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, тому суд підставно послався на них у вироку.
Судом першої інстанції дана належна оцінка протоколу проведення слідчого експерименту від 15 січня 2021 року з фототаблицями до нього та відеозапису, проведеного за участю ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та понятих, під час якого ОСОБА_7 в деталях розповів та показав яким чином він наносив своїй колишній дружині ОСОБА_10 товкачкою для картоплі удари в задню частину ділянки голови.
При цьому ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за ч.2 ст. 121 КК України та вказав, що 7 січня 2021 року допоміг дружині, яка поралася на кухні, а після обіду пішов провідати могилу матері. Зазначив, що дорогою додому зайшов в магазин, купив пляшку горілки та, повернувшись додому, випив 200 грам та задрімав на кухні, сидячи за столом. Проснувся близько 23 години та прийшов в літню кухню, де по господарству поралася його дружина. Остання, побачивши його, почала висловлювати своє незадоволення, що він випив та спав, і не допомагав їй по господарству. Обурившись на дружину, взяв у руки товкачку для картоплі та пішов слідом за дружиною до житлового будинку. В той час, коли дружина була у ванній кімнаті та мила руки, він два чи три рази вдарив її товкачкою по голові та пішов спати. Проснувся близько другої години ночі побачив, що у ванній кімнаті багато крові, а біля сушки виявив дружину, яка окровавлена лежала на підлозі. Виявивши, що дружина, ще дихає, він викликав швидку та зателефонував сину.
Дані протоколу проведення слідчого експерименту узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 08.01.2021 року з фототаблицями та відеозаписом до нього, з яких вбачається, що у житловому будинку в АДРЕСА_1 виявлено сліди речовини бурого кольору у ванній кімнаті, житлових кімнатах та в коридорі, з яких зроблено зішкряби та змиви. Також сліди речовини бурого кольору були виявлені на наволочці подушки із дивану, де спав обвинувачений, на його синіх спортивних штанах та светрі сірого кольору, на рушнику, на уламку керамічної плитки, що поруч господарської будівлі, на керамічній плитці поруч вхідних дверей житлового будинку, на унітазі та поверхні підлоги, що поруч нього. Крім цього, під час огляду місця події виявлено та вилучено товкачку для картоплі.
Суд правильно взяв до уваги добровільно видану 8 січня 2021 року потерпілим ОСОБА_9 із житлового будинку для проведення криміналістичних експертиз одежу матері, у якій вона була одягнена з 7 на 8 січня 2021 року та, у якій вона була доставлена у Козівську ЦРЛ, а саме: светр червоно-оранжевого кольору із написом на бирці «MGL 094», із слідами пошкодження, а саме: розрізаний, на поверхні якого сліди грязюки та, зокрема, на шиї добре виражені сліди бурого кольору; безрукавку темно-зеленого кольору із написом на бирці «tabi», на зовнішній поверхні якої численні сліди бруду, а також сліди речовини бурого кольору здебільшого у ділянках коміру та кишень; дві шкарпетки червоного кольору із зображеннями бабочок із написом № НОМЕР_1 , із грязюкою на зовнішній поверхні та слідами бурого кольору; бюстгальтер білого кольору із слідами речовини бурого кольору; труси жовтого кольору із плямами бурого кольору; колготки світло синього кольору із слідами забруднення та сильно вираженими плямами речовини бурого кольору на ділянках стоп; футболку коричневого кольору із написом спереду «VERSERS», із слідами пошкодження - розрізання та слідами речовини бурого походження, добре вираженими у ділянці шиї; футболку у горизонтальну полоску, чорно-білого забарвлення із написом на бирці «МК», із слідами речовини бурого кольору, особливо сильно вираженими у ділянці шиї та грудей; штани чорного кольору із написом на бирці «sofeine», із слідами речовини бурого походження та її мобільний телефон марки «Nokia 222» із корпусом білого кольору та чохлом чорного кольору.
З матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні проведено ряд експертиз, висновки, за результатами проведення яких, судом обґрунтовано взято до уваги як належні та допустимі докази у справі.
Так, з висновків експерта №№ 13,17, 18 та 37 встановлено, що кров ОСОБА_10 належить до групи АВ(ІУ) із супутнім антигеном Н, кров ОСОБА_9 - до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, кров ОСОБА_7 - до групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО.
На підставі отриманих результатів, з урахуванням груп крові зазначених осіб, із висновку експерта вбачається, що не виключається походження виявлених слідів від ОСОБА_10 .. З огляду на групову належність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , домішки їх клітин допускаються (у випадку наявності в них пошкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею).
Відповідно до висновку, сліди поту, що виявлені на держаку товкачки, в разі виникнення від однієї людини, можуть належати особі - носію антигенів А, В і Н системи АВО, в тому числі ОСОБА_10 .. У випадку походження цих слідів від двох чи більше людей, це можуть бути особи з різною антигенною характеристикою за системою АВО, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 .
Із висновку № 37, проведеної з 20 січня по 17 лютого 2021 року судово-медичної експертизи речових доказів, в слідах, вилучених під час огляду місця події, виявлені сліди крові можуть походити від жінки, в тому числі ОСОБА_10 ..
У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, походження домішки крові від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , не виключається.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується даними висновку № 3, проведеного з 20 січня по 19 лютого 2021 року судово- медичної експертизи, з якого вбачається, що на клапті шкіри з правої тім`яно-потиличної ділянки голови від трупа громадянки ОСОБА_10 виявлено ненаскрізне (щодо товщі клаптя) ушкодження у вигляді забійної рани, яка спричинена достатньою по силі одноразовою дією тупого продовгуватого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, властивості якої більш характерні для циліндра.
Відповідно до висновку №30 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , яка була проведена з 12 січня по 26 лютого 2021 року, виявлені ушкодження механічного походження: закрита черепно-мозкова травма з крововиливом в товщу твердої мозкової оболонки, просторим крововиливом під нею (субдуральна гематома) над правою півкулею головного мозку, крововиливами під м`яку мозкову оболонку (скроневої і потиличної часток правої та лобової і потиличної часток лівої півкуль головно мозку та півкуль мозочка) та крововиливами у стовбурову ділянку головного мозку; раною на тлі синця правої тім`яно-потиличної ділянки, з крововиливом на внутрішній поверхні м`яких тканин голови у її проекції; садном потиличної ділянки голови праворуч; синцем чола праворуч; синцем із саднами на його тлі лівої передньо-бокової поверхні голови; по одному синцю тильної поверхні лівої кисті і передньо-бокової поверхні лівого стегна; садна задньої поверхні грудей і поперекової ділянки.
Зазначені ушкодження, зважаючи на їх вид (рана, садна, синці, крововиливи), морфологічні властивості рани (її форму, розташування, характер країв, стінок та кінців), утворились від дії тупих предметів, зажиттєво, незадовго до поступлення потерпілої на стаціонарне лікування, що підтверджується відсутністю у медичних документах даних про загоєння зовнішніх ушкоджень, описаним клінічним перебігом травми голови.
Крім зазначених вище зажиттєвих ушкоджень, при експертизі трупа виявлені ділянки зміни шкірного покриву лівої тім`яно-скроневої ділянки голови і завитка лівої вушної раковини, які, зважаючи на їх морфологічні властивості (з підсохлими гладкими жовтувато-коричневими поверхнями нижче рівня шкіри, крізь які проглядаються дрібні темно-синюшні судини шкіри, пергаментної щільності на дотик) є наслідками: посмертного ушкодження поверхневих шарів шкіри.
Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в речовину і під оболонки головного мозку, котра у своєму перебігу супроводжувалась тромбозом синусів твердої мозкової оболонки та розвитком набряку- набубнявіння головного мозку з вклиненням його стовбурових структур у великий потиличний отвір. Останнє і обумовило летальне порушення життєво важливих функцій організму.
Таким чином, між отриманою потерпілою черепно-мозковою травмою і настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Згідно з даними медичної карти №40 стаціонарного хворого КНП "Козівська ЦРЛ КРР" на ім`я ОСОБА_10 , смерть її настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 30 хв., що також узгоджується з даними щодо давності настання смерті, отриманими під час судово- медичної експертизи її трупа.
У висновку експерта зазначено, що виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_10 ушкодження, в один з моментів травмування, травмуюча сила діяла у задню та праву задньо-бокову поверхні голови, в інші - задню поверхню тулуба та ліву передньо-бокову поверхню тіла.
Травматичні зміни ділянки голови (садна, синці, рана, крововиливи) є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовила черепно-мозкову травму (крововиливи у речовину та під оболонки головного мозку), а тому вони не можуть розглядатися окремо. Кожен травмуючий вплив у ділянку голови, незалежно від того чим він був заподіяний, посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головного мозку та його оболонок та створював небезпеку для життя, тому за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, вказані вище ушкодження ділянки голови, стосовно живих осіб, належать до тяжких тілесних ушкоджень.
При цьому, виходячи із встановленого при судово-медичній експертизі клаптя шкіри з раною волосистої частини голови, проведеній у відділенні судово-медичної криміналістики бюро, механізму її виникнення - спричинена достатньою по силі одноразовою дією тупого продовгуватого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, властивості якої більш характерні для циліндра, та конструктивних особливостей наданої на експертизу "металевої штовхачки для картоплі" (усі частини якої (держак і власне робоча частина) мають циліндричну форму) виключити можливість її виникнення, від удару однією з частин даної "штовхачки", не можна.
Кількість, розташування ушкоджень на різних анатомічних ділянках голови, частинах і поверхнях тіла, їх форма та розміри, особливості черепно-мозкової травми (вогнищевого характеру крововиливи під м`яку мозкову оболонку по різних та протилежних поверхнях мозку), вказують, що вони утворились від неодноразової дії тупих предметів і в сукупності не властиві для виникнення при падінні на площині з висоти власного росту чи бетонну підлогу.
Судово-медичних даних, які б свідчили про вживання покійною незадовго до отримання травми голови та настання смерті, алкогольних напоїв, немає.
Досліджуючи в судовому засіданні акт медичного огляду ОСОБА_7 суд встановив, що останній під час конфлікту, який мав місце між ним та його колишньою дружиною, в ніч з 7 на 8 січня 2021 року, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Суд правильно взяв до уваги характеристику, видану 15 січня 2021 року Плотичанською сільською радою Козівського району Тернопільської області та з`ясував, що ОСОБА_7 по місцю проживання зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки зловживає алкоголем.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно врахував той факт, що обвинувачений, перебуваючи у нетверезому стані, часто поводив себе агресивно щодо своєї колишньої дружини, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження постановами Козівського районного суду, якими його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_10 , за що на нього були накладені адміністративні стягнення у виді штрафів.
З дослідженого судом першої інстанції акту огляду спеціальної медичної комісії №39, проведеної 16 лютого 2021 року вбачається, що у ОСОБА_7 діагностовано розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності і йому рекомендовано пройти добровільне лікування.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №52 від 11 лютого 2021 року обвинувачений ОСОБА_7 в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину, тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладу психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, які не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки розладу психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що усім доказам в кримінальному провадженні, у їх сукупності, суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 2 ст.121 КК України.
Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого, колегія суддів виходить з усіх обставин вчиненого кримінального злочину: поведінки обвинуваченого і потерпілої, яка передувала кримінальному правопорушенню, їх взаємовідносин, наявного побутового конфлікту і сварки, що створило неприязні стосунки, враховує знаряддя, за допомогою якого було нанесено тяжкі поранення декілька ударів металевою частиною товкача для картоплі нанесено в голову потерпілої, тому винний однаково передбачав і бажав заподіяти тяжкі тілесні ушкодження.
При заподіянні потерпілій поранень, ОСОБА_7 , наносячи удари товкачем спрямовував їх у життєвоважливий орган, тобто, діяв з прямим умислом спричинити останній тяжкі тілесні ушкодження, тому передбачав, свідомо допускав суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.
За таких обставин, судом першої інстанції встановлена спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, що підтверджується належним чином дослідженими та оціненими доказами, тому посилання апелянтів на те, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є необґрунтованим.
Не заслуговують на увагу твердження апелянтів щодо неправомірної відмови суду у проведенні обвинуваченому психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа. Такі доводи були предметом розгляду суду першої інстанції та суд дійшов правильних висновків, що така експертиза не містить даних, які б могли бути використані чи на виправдування, чи на обвинувачення ОСОБА_7 , доведення фактичних обставин справи, оскільки результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення в процесі доказування, а висновки мають ознаки вірогідності.
Твердження апелянтів про те, що фото копія ушкоджень голови потерпілої ОСОБА_10 не відповідає висновку суду першої інстанції про отримання тілесних ушкоджень потерпілою внаслідок удару металевою частиною товкача, суперечить матеріалам справи, є голослівними та нічим не підтвердженими.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що покази свідків та потерпілого не в повній мірі відповідають дійсності та різняться, оскільки при апеляційному перегляді, інших обставин, не встановлено.
Щодо посилання обвинуваченого на не дослідження судом речових доказів, то таких клопотань від сторін суду не надходило, а твердження щодо не з`ясування судом втрати потерпілою свідомості, то з показів свідка ОСОБА_11 -фельшера швидкої допомоги, остання непритомна лежала на підлозі.
Окрім того, суд з`ясував, що в будинку з 7 на 8 січня 2021 року залишились потерпіла та обвинувачений, потерпіла ОСОБА_10 зі свого господарства не виходила, оскільки плям крові потерпілої за межами їх господарства не виявлено, а основна їх локалізація знаходиться у житловому будинку, у якому відсутні сліди стороннього втручання, при цьому жодна особа не повідомила суд, що бачила потерпілу у цей час за межами її господарства.
Суд дійшов правильних висновків, що ОСОБА_10 тілесні ушкодження були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_7 , в якого, в тому числі відсутнє алібі на час спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, внаслідок яких вона померла, а також наявністю в нього мотиву на вчинення злочину щодо неї, оскільки постійно конфліктував з колишньою дружиною, яка була ініціатором конфліктів, однак він змушений був проживати у її будинку, так як іншого житла не мав.
Щодо не згоди обвинуваченого з застосованим до нього запобіжним заходом, то відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі (Летельє проти Франції).
Необґрунтованими є твердження апелянтів, що заява обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів дізнання працівниками ДБР належним чином не перевірялася, оскільки з письмового повідомлення керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Державного бюро розслідувань ОСОБА_17 , кримінальне провадження за заявою обвинуваченого 01.06.2021 року внесено в ЄРДР за № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України та після проведення розслідування 10.12.2021 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.
Усе зазначене дає підстави вважати, що суд постановив законний та обґрунтований вирок, а тому доводи апелянтів щодо непричетності обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, взяв до уваги, що обвинувачений вчинив умисний злочин проти здоров`я людини, який законом віднесено до категорії тяжких, наслідком якого є смерть потерпілої ОСОБА_10 ..
Щодо особи обвинуваченого, суд врахував, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає алкоголем, думку потерпілого, який просив не притягати батька до кримінальної відповідальності, та беручи до уваги обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо колишнього подружжя, з якою перебував у сімейних відносинах, вірно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст. 121 КК України.
Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним, будь-яких підстав для його скасування та закриття провадження, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді