Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5301/21
Провадження №1-кп/523/709/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000023 від 20.01.2021р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доброслав (Комінтернівське) Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2017р.н., не працюючого, раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 11.07.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 357 ч.1, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 2.10.2020 року за відбуттям покарання.

- 25.03.2021 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.395 КК України до 6 місяців арешту.

- 27.04.2021 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.4, 72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

За змістом обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

Встановив:

В ніч з 18.01.2021 року на 19.01.2021р., ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_5 , відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшли до припаркованого автомобілю марки «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 блакитного кольору, належного ОСОБА_6 , розподіливши між собою ролі, відповідно якої ОСОБА_4 залишився спостерігати за навколишньою обстановкою, а невстановлена особа на ім`я ОСОБА_5 , відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, відчинив передні праві пасажирські двері, проникнувши до салону автомобілю, після чого ОСОБА_4 сів за кермо транспортного засобу та шляхом з`єднання електричних дротів завів двигун, та стали незаконно переміщати вищезазначений автомобіль за власним маршрутом від його місця знаходження, покинувши місце скоєння злочину, тим самим незаконно заволодів автомобілем «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 60000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та пояснив, що після Нового року у січні 2021 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , інші анкетні дані йому не відомі, у нічний час доби знаходилися у дворі будинку АДРЕСА_2 , де випадково побачили припаркований автомобіль «Део», скориставшись сприятливою ситуацією, що за їх діями ніхто не спостерігає, вирішили заволодіти транспортним засобом. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, що здійснюють угон, ОСОБА_5 , зламавши замок, відчинив пасажирські двері, він в свою чергу сів за кермо водія, з`єднавши дроти запалювання, завели двигун та поїхали кататися. Потім ОСОБА_5 кудись дівся за своїми справами, а його зупинили співпрацівники поліції, попросили пред`явити документи, після з`ясування обставин він був затриманий.

Вину у скоєнні злочину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, пояснюючи причину свого вчинку тим, що хотіли покататися, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, спричинена потерпілому матеріальна шкода повністю компенсована шляхом повернення викраденого майна, будь-яких претензій до нього не має.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний, злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України, та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та його вина доказана повністю.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнової спрямованості, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження та приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_4 , крім цього обвинувачений не працевлаштований, відсутні легальні джерела доходів, разом з цим має постійне місце мешкання, родину, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій шляхом повернення викраденого майна.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме технічний паспорт, ключі, автомобіль марки «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 блакитного кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000023 від 20.01.2021р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має постійних легальних джерел доходів, враховуючи спосіб його життя, особисте ставлення до скоєного, а також ту обставину, що він засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року, приймаючи до уваги думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ст.70 ч.4 КК України, відповідно яких призначається покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, тобто в строк покарання зарахувати покарання, призначеного та не відбутого за попереднім вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року, який набрав чинності, із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час ухвалення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, з урахуванням того, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку з цілісним поверненням викраденого майна, цивільний позов потерпілим не заявлявся, відомості щодо наявності майна у ОСОБА_4 , яке перебуває у його власності відсутні, приймаючи до уваги позицію прокурора, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та положеннями ст.59 ч.1 КК України, що є правом а не обов`язком суду.

Водночас, суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор з 26.01.2021 року в рамках іншого кримінального провадження.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 відбуває покарання за скоєння іншого злочину за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час його знаходження під вартою під час судового розгляду за цим кримінальним провадженням, а саме з моменту тимчасового залишення обвинуваченого в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси суду від 10.08.2022р., в тому числі зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.70 ч.4, 72 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом складання покарань приєднати частково у вигляді одного місяця позбавлення волі - покарання не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року та остаточно визначити ОСОБА_4 міру покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його тимчасового утримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», тобто з 29.08.2022 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси суду від 10.08.2022р.).

Разом з цим, відповідно до ст.70 ч.4 КК України зарахувати в строк відбування призначеного остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2021 року, а саме час його перебування під вартою у період часу з 26.01.2021р. по 29.08.2022р.

Речові докази технічний паспорт, ключі, автомобіль марки «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1