Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2166/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КПК УКкаїни
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря : ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8 ,
представника потерпілого: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК, та призначено йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Початок відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 4.02.2020 на грошові кошти в сумі 957 гривень, ухвалено скасувати, а вказані речові докази в сумі 933 грн. ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_11 , решту в сумі 24 грн. ухвалено повернути особі, яка їх видала - ОСОБА_12 .

Інші речові докази, а саме чоловіче пальто та жіночу сумку темно-зеленого кольору, - ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 9 год. 15 хв. 02 лютого 2020 року, проходячи по вул. Чеській у с. Оліївка Житомирського району та області, поблизу будинку № 5 зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_11 , та у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 та запитав, чи має він при собі гроші, на що ОСОБА_11 дістав зі своєї сумки гаманець, у якому знаходились гроші в сумі 933 грн. та тримаючи гаманець у руці, показав їх ОСОБА_7 .

В цей час ОСОБА_7 різко вихопив лівою рукою з гаманця ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 933 грн., відкрито викравши їх таким чином, з якими залишив місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визначити винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Скасувати арешт, накладений на речові докази у кримінальному провадженні, та повернути їх законним власникам. Під час апеляційного розгляду справи повторно дослідити протокол огляду місця події від 02.02.2020 з додатками до нього. Посилається на те, що вирок суду є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню із постановленням нового вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що при постановленні судом першої інстанції вироку кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, у зв`язку з тим, що судом не встановлено наявність кваліфікуючої ознаки - застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я. Судом першої інстанції констатовано, що наявність вказаної кваліфікуючої обставини ґрунтується лише на показаннях потерпілого і не доводяться іншими зібраними доказами і справі. Проте на думку сторони обвинувачення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не надано оцінку протоколу огляду місця події, в якому зафіксовано факт вилучення забрудненого пальта потерпілого ОСОБА_11 , що свідчить про те, що останній дійсно падав на землю. При цьому у заяві про вчинення злочину потерпілий не зобов`язаний детально описувати усі обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки заява лише свідчить про намір заявника притягнути винувату особу до відповідальності, а встановити обставини вчиненого злочину, в тому числі й наявність кваліфікуючих ознак можливо вже під час проведення слідчих дій. Таким чином ненадання оцінки доказам дослідженим під час судового розгляду у суді першої інстанції є невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а зміна судом кваліфікації кримінального правопорушення на менш тяжке кримінальне правопорушення, як наслідок, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши частково докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За клопотанням сторони обвинувачення під час апеляційного розгляду провадження було проведено часткове судове слідство та досліджено: протокол огляду місця події з фототаблицями та протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 . ( а.с.137-142, 184-193 т.1)

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В ході розгляду кримінального провадження судом в повному обсязі було дотримано вказані норми та постановлено законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів. Висновок суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.186 на ч.1 ст.186 КК України та про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах, а доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду кримінального провадження.

Так доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Зокрема, безпідставними є посилання про ненадання оцінки доказам дослідженим під час судового розгляду у суді першої інстанції є невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а зміна судом кваліфікації кримінального правопорушення на менш тяжке кримінальне правопорушення, як наслідок, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Натомість слід зазначити, що у вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, вказано чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Наведено мотиви про перекваліфікацію дій обвинуваченого та докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_14 , допитані обвинувачений, потерпілий та свідки, показанням яких надана відповідна правова оцінка відповідно до положень ст.ст. 86,87, 89, 94 ПК України юридична оцінка.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину грабежу грунтується на показах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , протоколом слідчого експерименту, протоколом пред`явлення особи для впізнання.

Факт відкритого заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_11 в сумі 933 грн. не заперечується обвинуваченим ОСОБА_7 та підтверджується усіма доказами, зазначеними у вироку суду та прокурором не оскаржується.

Разом із цим, обвинуваченому було інкриміновано заволодіння коштами ОСОБА_11 із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме відштовхування із силою потерпілого в груди в момент заволодіння коштами останнього. Проте суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачення в цій частині ґрунтується виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_11 , які не підтверджуються іншими доказами. Більше того, такі показання ОСОБА_11 , в тому числі й надані під час слідчого експерименту, суперечать його ж заяві про вчинення кримінального правопорушення та первинним поясненням під час огляду місця події в день події, відповідно до яких він впав через втрату рівноваги, а особи, які заволоділи його коштами, насильства до нього не застосовували, погроз застосувати насильство не висловлювали. До того ж, з показань потерпілого, наданих суду, вбачається, що після падіння від поштовху ОСОБА_7 потерпілий наздогнав останнього, однак той його знов відштовхнув, внаслідок чого потерпілий впав вдруге. Такі показання потерпілого, надані суду, суперечать усім вищеперерахованим доказам, що ставить під сумнів їх достовірність.

У зв`язку із цим суд першої інстанції при перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 на ч.1 ст.186 КК України виходив із закріплених у ст. 62 Конституції України положень про те, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тому суд розтлумачив усі сумніви щодо доведеності такої обставини, як застосування до потерпілого ОСОБА_11 з боку ОСОБА_7 насильства при відкритому заволодінні майном потерпілого, на користь обвинуваченого і вважає таким чином цю обставину недоведеною, у зв`язку із чим виключив її з обсягу обвинувачення, яке суд вважає доведеним. З даним висновком також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не надано оцінку протоколу огляду місця події, в якому зафіксовано факт вилучення забрудненого пальта потерпілого ОСОБА_11 , що свідчить про те, що останній падав на землю є неспроможними, оскільки забруднене пальто як і пояснення потерпілого не можуть бути достатнім доказом застосування насильства та не доводять поза розумним сумнівом в даному випадку застосування насильства щодо потерпілого при вчиненні грабежа. Повторно допитати потерпілого під час розгляду провадження в апеляційному суді прокурор не просив.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом повно та всебічно встановлено обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, усі надані стороною обвинувачення докази досліджені та оцінені у відповідності до положень ст. 94 КПК України та зроблено законний та обгрунтований висновок про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України. Вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку суду, апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального Касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим, що перебуває під вартою - в той же строк та порядку з моменту отримання копії ухвали.

Судді: