Справа № 548/855/22
Провадження №1-кс/548/257/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2022 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася в суд з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказувала, що 18.06.2022 року невідома особа в період воєнного стану, таємно, з корисливих спонукань викрала із банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 належній ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1016 грн., чим завдала останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Відомості про кримінальне правопорушення 04.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

05.07.2022 року ОСОБА_6 перебуваючи біля свого господарства, що в с.Хильківка по вул. Зелена, 6 Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області. добровільно видав працівникам поліції банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яку він 18.06.2022 викрав із банкомату «Приватбанк», що в м. Хорол по вул. Незалежності, 29 Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області.

05.07.2022 року за постановою слідчого вищевказану банківську картку визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000162.

Як вказує слідчий з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, є потреба накладення арешту набанківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , в зв`язку з чим вонаі звернулася до суду з даним клопотанням.
Слідчий ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, направила письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала повністю та прохала його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 , щодо якого є клопотання про арешт, а саме банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя з`ясувавши позицію слідчого, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до повногозадоволення з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 18.06.2022 року невідома особа в період воєнного стану, таємно, з корисливих спонукань викрала із банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 належній ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1016 грн., чим завдала останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Відомості про кримінальне правопорушення 04.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

05.07.2022 року ОСОБА_6 перебуваючи біля свого господарства, що в с.Хильківка по вул. Зелена, 6 Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області. добровільно видав працівникам поліції банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яку він 18.06.2022 викрав із банкомату «Приватбанк», що в м. Хорол по вул. Незалежності, 29 Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області.

05.07.2022 року за постановою слідчого вищевказану банківську картку визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000162.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Тобто відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000162 від 04.07.2022 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучена 05.07.2022 року банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , є такою, що зберегла на собі сліди злочину і відповідно до ст. 98 КПК України виступає речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що накладення арешту на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 05.07.2022року її визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, як таку, що зберегла на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначена у клопотанні банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.
Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України, а вказаний в ньому банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ,відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.98 КПК України, то на вказане майно слід накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на майно банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ,яка належить ОСОБА_5 , яка є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості її приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, для забезпечення збереження з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання, яка буде зберігатися в матеріалах кримінального провадження №0000162 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного судушляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1