Єдиний унікальний номер: 448/1188/20
Провадження № 1-кп/448/34/22
У Х В А Л А
про звернення застави
(повний текст)

28.03.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання сторони обвинувачення про звернення застави в дохід держави у об`єднаному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 та ч.2 ст.263-1 КК України,

учасники справи:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник-адвокат Богдан МОСКАЛИК,
в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 , заявили, кожен окремо, клопотання про звернення застав, на суму 90 800 грн. та суму 105 100 грн., внесених за обвинуваченого ОСОБА_3 , в дохід держави. Клопотання обґрунтовують тим, що у ході досудового розслідування до ОСОБА_3 застосовано запобіжні заходи - тримання під вартою із правом внесення застав. У випадку внесення застав на нього були покладені обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Вказує, що у зв`язку із внесення застав, обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено із установ виконання покарань.

Стверджують, що під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , допустив неодноразове порушення покладених на нього обов`язків щодо прибуття до суду за викликом. Окрім того, під час судового розгляду, зокрема ухвалою суду від 29.09.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено розшук, за неодноразові неявки на розгляд справи.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 , клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_9 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань, зазначивши, що в матеріалах клопотання відсутні докази, що його підзахисний ОСОБА_3 , порушив обов`язок «щодо прибуття за першою вимогою до суду».

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників об`єднаного кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотань, приходить до наступного висновку.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_3 , існували наступні кримінальні провадження, зокрема:

- кримінальне провадження №0000415 від 22.05.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України;

- кримінальне провадження №0000775 від 28.09.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України;

- кримінальне провадження №0000119 від 07.04.2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 та ч.2 ст.263-1 КК України.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10.07.2020 року (кримінальні провадження за №0000415 від 22.05.2020 року і №0000775 від 28.09.2020 року) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою з правом внесення застави в розмірі 105 100 грн., з покладенням обов`язків передбачених КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2021 року (кримінальне провадження №0000119 від 07.04.2021 року) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою з правом внесення застави в розмірі 90 800 грн., з покладенням обов`язків передбачених КПК України.

14.07.2020 року ОСОБА_3 , був звільнений з-під варти із ДУ «Львівської установи виконання покарань №19», у зв`язку із внесенням застав в розмірі 105 100 грн.

01.07.2021 року ОСОБА_3 був звільнений з-під варти із ДУ «Луцький слідчий ізолятор», у зв`язку із внесенням застав в розмірі 90 800 грн.

Надалі, судом, кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 об`єднано в одне кримінальне провадження та таке іменовано - «кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 та ч.2 ст.263-1 КК України».

Частина 7 статті 42 КПК України визначає загальні обов`язки обвинуваченого, серед них прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Особа набувши статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, набуває певних зобов`язань, виконання яких слугує мінімальною гарантією досягнення завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України.

До них п.1 ч.7 ст.42 КПК України відносить обов`язок обвинуваченого прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Такий обов`язок є безумовним і не залежить від дії певного запобіжного заходу, застосованого до особи.

Також, відповідно до змісту частини 8 статті 182 КПК України вказує на те, що неможливість прибуття обвинуваченого на виклик може зумовлюватися виключно поважними причинами.

Таким чином, суд робить висновок, що у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава (зокрема, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив заздалегідь про причини своєї неявки), суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності - звернути заставу (її частину) в дохід держави.

Відповідно до статті 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Слід зазначити те, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово порушив покладений на нього обов`язок, - «з`являтись до суду за викликом».

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 , неодноразово (систематично) не з`являвся на розгляд об`єднаного кримінального провадження та не повідомляв про причини своєї неявки, через що неодноразово відкладався розгляд справи.

Також щодо ОСОБА_3 неодноразово були застосовані приводи у зв`язку з його неявкою на розгляд справи, однак такі виконані не були, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання був відсутній.

Окрім цього, 29.09.2021року ОСОБА_3 , було оголошено в розшук, що стверджується ухвалою Мостиського районного суду Львівської області.

Суд вважає неодноразові неявки обвинуваченого ОСОБА_3 , неповажними.

На переконання суду обвинувачений ОСОБА_3 , порушив покладений на нього обов`язок, - «з`являтись до суду за викликом».

Відповідно до вимог частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог частини 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 КПК України.

Згідно вимог статті 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Відповідно до вимог статті 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Системний аналіз зазначених норм КПК України дає суду підстави дійти висновку про те, що запобіжний захід у вигляді застави не має визначеного строку дії та залишається чинним до його скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладе, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обвинуваченим (підозрюваним) як обов`язків, які передбачені ст.194 КПК України, та покладаються на нього судом, так і загальних процесуальних обов`язків, встановлених та покладених на нього процесуальним законом.

Відповідно до вимог частини 8 статті 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_3 , неодноразово порушував покладений на нього обов`язок, є підставами для звернення застав в дохід держави, яка визначена частиною 8 статті 182 КПК України, а тому суд приходить до переконання про задоволення клопотання прокурорів ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 , з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 194, 202 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурорів про звернення застави в дохід держави, задовольнити.

Заставу у розмірі 105 100 (сто п`ять тисяч сто) гривень, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10 липня 2020 року та заставу у розмірі 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2021 року, а загалом заставу на загальну суму 195 900 (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот) гривень, - звернути в дохід Держави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 31.03.2022 року.

Суддя ОСОБА_1