Справа № 183/2743/22
№ 1-кп/183/997/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 00002085 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, зі слів: працюючого перемотувальником кабелів ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

14 березня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,91%), не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, керуючи технічно справним транспортним засобом «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир ОСОБА_5 , рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, по сухому покриттю проїзної частини автодороги, розташованій по вул. Сучкова у м. Новомосковську Дніпропетровської області, зі сторони вул. Гетьманської в напрямку вул. Спаської в темний час доби.
В процесі руху водій ОСОБА_4 , проїжджаючи поблизу буд. № 82 по вул. Сучкова у м. Новомосковськ, проявляючи кримінально протиправну самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього як на водія обов`язки, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не обрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, втратив контроль над керуванням автомобіля «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч та допустив зіткнення зі світловою електроопорою, що розташована на правому узбіччі.
Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.1. а), б), 2.3. б), 2.9.а), 12.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб;»
п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу 1 не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9 а) Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пасажиру транспортного засобу «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням уламків. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням уламків спричинені від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди, та за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Додав, що причиною ДТП стало те, що він відволікся від керування транспортним засобом. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин, обіцяв, що більше подібного не повториться.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286-1 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де його додатковим обов`язковим об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті вчинення якого потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Враховується судом також наявність негативної характеристики обвинуваченого за місцем його мешкання.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Крім того, суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК Укаїни є нетяжким злочином.

Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, а також відсутність матеріальної шкоди. Судом враховується й думка потерпілої, яка в своїй заяві просила при призначенні покарання ОСОБА_4 не позбавляти останнього волі.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, та яка фактично перебуває на утриманні обвинуваченого у зв`язку з спричиненою шкодою, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме призначити покарання у виді штрафу. Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Також, суд вважає за недоцільне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки згідно з листа ТСЦ МВС № 1246 від 04.06.2022 року № 31/4-1246/217 станом на 04.06.2022 року ОСОБА_4 водійське посвідчення не отримував.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 2745,92грн. (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/9/2-2Ж-ІТ від 07.04.2022 року; висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/9/2-4Ж-ІТ від 30.03.2022 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень 00 копійок, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2022 року у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний особисте зобов`язання.
Речові докази:
- транспортний засіб «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. М.Головко, 19 повернути за належністю власнику або законному володільцю;
- чек газоаналізатора «DRAGER» з результатами огладу на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_4 (1,91%), який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2745 гривень 92 копійки.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1