Справа № 147/315/22
Провадження № 1-кп/147/56/22
ВИРОК
іменем України
25 жовтня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець кримінальне провадження за №0000022 від 20.03.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доказаним, що 17.03.2022 близько 12.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора», який розташований в АДРЕСА_2 , власником якого являється ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», на торгівельних полицях помітила ряд товарів, які вирішила викрасти. У зв`язку із цим ОСОБА_4 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, в період дії правового режиму воєнного стану, встановленого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», здійснила крадіжку 3 пачок насіння помідор Fazenda Санька 0.1 г, вартістю 1 пачки 5,32 грн., загальною вартістю 15,96 грн.; 7 пачок корму для дорослих котів «Мяу» Кролик 100 г, вартістю 1 пачки 8,36 грн., загальною вартістю 58,52 грн.; 6 пачок корму для дорослих котів «Мяу» Телятина 100 г, вартістю 1 пачки 8,76 грн., загальною вартістю 52,56 грн.; 2 пачок насіння Буряк Fazenda циліндр 20 г, вартістю 1 пачки 19,66 грн., загальною вартістю 39,32 грн.; 4 пачок насіння помідор Fazenda Ляна 20 г, вартістю 1 пачки 4,45 грн., загальною вартістю 17,80 грн.; 1 пачки насіння редиска Fazenda Сора 20 г, вартістю 1 пачки 10,23 грн., загальною вартістю 10,23 грн.; 1 упаковки прокладок гігієнічних Normal Clinic, 20 шт/уп, вартістю 1 упаковки 21,15 грн., загальною вартістю 21,15 грн.; повідця шкіряного для домашніх тварин з ланцюжком, вартістю 69,00 грн.; ляльки Казкова, артикул 68233, вартістю 77,00 грн.; 2 пачок насіння моркви Королева осені ТМ «Кращий урожай», вартістю 1 пачки 2,89 грн., загальною вартістю 5,78 грн.; набору інструментів «Господар 78-0309» на 9 елементів ТМ «MASTER TOOL», вартістю 504,00 грн.; салатника скляного, діаметр 18 см, в упаковці Азія, вартістю 59,00 грн., які склала до пакету, що принесла із собою, та не розрахувавшись за вищевказані речі, покинула приміщення магазину, таким чином здійснивши їх крадіжку. Загальна сума викрадених товарів згідно висновку експерта № 1736-1740/22-21 від 29.03.2022 складає 930 грн. 32 коп.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 завдала ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» майнової шкоди на загальну суму 930 грн. 32 коп.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 20.03.2022 близько 11.30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора», який розташований в смт Тростянець Тростянецької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області по вул. Соборна, 50, власником якого являється ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», на торгівельних полицях помітила ряд товарів, які вирішила викрасти. У зв`язку із цим ОСОБА_4 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, в період дії правового режиму воєнного стану, встановленого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з торгівельних полиць взяла 2 ручки гелевих чорних, артикул 22410, вартістю 1 ручки 5,00 грн., загальною вартістю 10,00 грн.; 2 ручки гелевих в асортименті, артикул 22438, вартістю 1 ручки 9,00 грн., загальною вартістю 18,00 грн.; 2 шнурі для білизни щільний діаметр 3,3-4 мм, довжина 20 м, вартістю 1 шнура 22,00 грн., загальною вартістю 44,00 грн.; 1 набір паперу кольорового, двостороннього крейдованого, А4, загальною вартістю 21,38 грн.; 1 набір паперу кольорового, двостороннього А4, 70 г/м?, загальною вартістю 15,79 грн.; 1 шампунь для волосся Pantine PRO-V, 400 мл, загальною вартістю 98,00 грн.; 2 пари трусів чоловічих боксерів, мікрофібра Мікс, вартістю 1 пари 49,00 грн., загальною вартістю 98,00 грн.; 1 пачку картону кольорового А4, 15 кольорів, загальною вартістю 39,50 грн.; 1 набір туалетного мила «DURU», 4 шт/уп., загальною вартістю 40,55 грн.; 6 форм для випікання кексів міні силікон, вартістю 1 форми 5,00 грн., загальною вартістю 30,00 грн.; 1 круг пелюстковий торцевий конічний 125*22,23 Р36 ТМ «WERK», вартістю 24,00 грн.; 1 набір олівців масляних, 12 кольорів, вартістю 82,29 грн.; 2 пачки паштету для котів Courmet Голд курка, 85 г, вартістю 1 пачки 23,98 грн., загальною вартістю 47,96 грн.; 2 пари шнурків для взуття з металевим замком, вартістю 1 пари 34,00 грн., загальною вартістю 68,00 грн.; 1 ножиці канцелярські дитячі, артикул 6816, вартістю 17,00 грн.; 4 гачки універсальних металевих, у вигляді котика, вартістю 1 гачка 25,00 грн., загальною вартістю 100,00 грн.; 2 гачки універсальних металевих, у вигляді квітки, вартістю 1 гачка 25,00 грн., загальною вартістю 50,00 грн.; 1 іграшку лизун-антистрес Mr.Воо Киця глітер, об`ємом 100 мл, вартістю 39,33 грн., які склала до пакету, що принесла із собою, та направилася до виходу з магазину, проте під час вчинення крадіжки, біля каси в магазині ОСОБА_4 було зупинено працівницею даного магазину та таким чином ОСОБА_4 з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Своїми діями ОСОБА_4 здійснили замах на заподіяння ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» майнової шкоди згідно висновку експерта №1736-1740/22-21 від 29.03.2022 на суму 843 грн 80 коп.
Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочинів за наведених вище обставин визнала у повному обсязі, щиро покаялась і надала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів. Крім того, просила не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини. Також повідомила, що зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на - ОСОБА_7 .
Так, покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих злочинів.
Аналогічну думку висловив і захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченій роз`яснено.
Оскільки обвинувачена визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених нею діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_4 17.03.2022 в умовах воєнного стану, згідно Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому ці її дії по даному епізоду суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Окрім того, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 повторно в умовах воєнного стану, згідно Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 20.03.2022 вчинила незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому її дії по даному епізоду кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно в умовах воєнного стану.
Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності- призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини (рішення у справі «Швидка проти України»).
Дотримання принципу пропорційності є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
З урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні основного покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а резолютивній - послатися на ч. 1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винуватого, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є перелічені в законі, а також не зазначені в ньому, але встановлені судом різного роду чинники об`єктивного чи суб`єктивного характеру, які не є ознаками складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, однак знижують ступінь суспільної небезпечності особи винуватого і (або) вчиненого ним злочину, і у зв`язку з цим є підставою для призначення менш суворого покарання.
Загально визнано, що щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Воно характерне тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.
Обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, її позиція з цих підстав була незмінна, надавала послідовні, взаємоузгодженні з іншими доказами показання, щире каяття обвинуваченої є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від її дій, та осудом своєї поведінки, а також її бажанням виправитись.
Разом з тим, дії обвинуваченої були спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясування всіх фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, що виразилося в тому, що обвинувачена, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давала правдиві показання щодо всіх епізодів й обставин вчинення злочинів, тобто активно сприяла розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченій, судом також враховується те, що будь-яких негативних наслідків від вчиненого ОСОБА_4 злочину, не наступило. Останньою у повному обсязі відшкодовані завдані злочином збитки шляхом добровільного видачі органам досудового розслідування викрадених речей, в наслідок чого представник потерпілого не мав до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру.
Таким чином обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає її щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці обвинуваченою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося, в тому, що обвинувачена, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду давала правдиві показання щодо всіх епізодів й обставин вчинення злочинів з метою встановлення істини у справі, з`ясування всіх фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Також судом береться до уваги та обставина, що на утриманні обвинуваченої перебуває двоє неповнолітніх дітей та мати пенсіонерка.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначені обставини в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання за ч. 4 ст 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті та, застосувавши положення ч. 1 ст.69 КК України, обрати їй покарання за ч. 3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України (по епізоду від 20.03.2022), нижче від найнижчої межі встановленої санкцією даної статті.
Окрім цього, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, та відповідно застосовує ст. 75 КК України, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 1ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачена як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження визнала вину, щиро каялася у вчиненому, активно сприяла у розкритті злочинів, під час судового розгляду, добровільно в повному обсязі відшкодувала завдані потерпілій особі збитки, що свідчить про те, що обвинувачена критично ставиться до своїх дій та виявила готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне, тобто наявні обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.
Також, відповідно до вимоги Управління інформаційного забезпечення ГУ Національної поліції у Вінницькій області від 22.03.2022 № 763/208-2022 ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Окрім врахованих при призначенні обвинуваченій покарання обставин, суд також враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Таким чином, під час розгляду кримінального провадження встановлено, що за місцем проживання обвинуваченої компрометуючі матеріали відсутні, протягом строку розгляду кримінального провадження, нових злочинів не вчинила та до кримінальної відповідальності притягується вперше, що свідчить про її намагання стати на шлях виправлення.
Також суд враховує досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У поведінці обвинуваченої прослідковується наявність мотивації до позитивних змін. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.
Враховуючи позитивну пост кримінальну поведінку обвинуваченої та інші характеризуючі дані про особу обвинуваченої, суд дійшов переконання, що ОСОБА_4 на даний час не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому надалі досягнення мети її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою впродовж трирічного іспитового строку, що передбачено законом.
Суд оцінює, як тяжкість вчинених злочинів, так і конкретні обставини кримінального провадження, відсутність тяжких наслідків, невелику кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а також те, що вона вчинила вперше злочин, на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей та мати пенсійного віку, відсутність з боку потерпілої особи претензій матеріального та морального характеру. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків, та обставин, які значно зменшують суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу обвинуваченої.
Таким чином враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне повне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення обвинуваченої до вчинених нею правопорушень, її виключно позитивні характеристики та зразкову поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на те, що обвинувачена критично оцінює свою поведінку, а також наявність соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за можливе виправлення засудженої без реального відбування покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, а тому призначивши їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду від 17.03.2022), а також призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст.185 КК України (по епізоду від 20.03.2022), обравши при призначенні покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважає за можливе звільнити її від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, з урахуванням досудової доповіді органу пробації.
Суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженої від покарання за умови, що вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки. А відповідно до ст.78 КК України якщо засуджена не виконує покладені на неї обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджену для відбування призначеного покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Також суд вважає за необхідне, керуючись ч.2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 943,85 грн.
Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 25.10.2022.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 943 грн 85 коп.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.03.2022 та від 23.03.2022.
Речові докази - дві пари трусів чоловічих боксери; дві упаковки шнурків з металевими замками, чорного та салатового кольорів; два гачки універсальні металеві у вигляді квітки; чотири гачки універсальні металеві у вигляді кота; дві ручки гелевих в асортименті; дві ручки гелевих чорних; шість силіконових форм для випічки кексів; набір олівців масляних 12 кольорів; два шнури для білизни, д.3,3-4 мм, 20 м; упаковка мила ТМ «DURU»; дві металевих консерви паштет для котів з куркою Courmet Голд; картон кольоровий А4 15 кольорів; набір паперу кольоровий, двосторонній, глянцевий А4, 14 арк; набір паперу кольоровий, двосторонній, А4, 10 арк; ножиці канцелярські, дитячі; круг пелюстковий торцевий, розміром 125*22,23; шампунь Pantine PRO-V, 400 мл; іграшка лизун-антистрес ТМ Mr. Воо Киця глітер 100 мл; повідець для домашніх тварин, чорного кольору; щоденні прокладки NC-20 medium pantyliners; скляна салатниця, прозорого кольору; набір інструментів у пластмасовому ящику «Господар» на 9 елементів ТМ «MASTER TOOL»; чотири пачки по 100 г. корм для котів «Мяу», які передані на зберігання ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», залишити у власності та користуванні останнього.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1