Справа № 192/1180/18
Провадження № - 1кп/201/64/2022
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 липня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000412 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, з базовою середньою освітою, громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-21.04.2004 Апеляційним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 187, ч.2 п.6 п.12 ст. 115, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі;

-22.08.2017 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі;

у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник

ОСОБА_5 . Формування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. ОСОБА_3 будучи засудженим 22.08.2017 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, відбуваючи покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, будучи підданим ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 за допущене 20.03.2018 порушення режиму утримання стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на один місяць, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

14.06.2018 близько 09-00 год. в приміщенні відділення СПС № 12 Солонянської ВК-21, розташованій за адресою: с. Апполонівка, військове містечко, б.37, Солонянського району, Дніпропетровської області, начальником відділення СПС № 12 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , який являється представником адміністрації Солонянської ВК-21, засудженому ОСОБА_3 в присутності інших працівників Солонянської ВК-21, було оголошено, що згідно графіка двохгодинного відпрацювання на благоустрій колонії, з яким ОСОБА_3 ознайомлено у відповідності до ч.5 ст. 118 КВК України згідно якої: «Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт і забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день» він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими». Для цього ОСОБА_3 був наданий віник та совок для сміття та вказаний обсяг роботи, а саме, підмести підлогу «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_3 маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань відповів категоричною відмовою. Після чого начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 вдруге звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_3 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою. Після чого начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 втретє звернувся до засудженого ОСОБА_3 з вимогою приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_3 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою.

Далі засудженому ОСОБА_3 начальником відділення СПС № 12 ОСОБА_6 були роз`яснені положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та він був попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими» на що засуджений ОСОБА_3 знову відповів категоричною відмовою.

Далі засуджений ОСОБА_3 був доставлений в медичну частину Солонянської ВК-21 для медичного обстеження, де він був обстежений лікарем-терапевтом ОСОБА_7 та виданий медичний висновок, що засуджений ОСОБА_3 , практично здоровий, прибирання приміщення виконувати може.

По прибутті у чергову частину Солонянської ВК-21 начальник відділення СПС № 12 ОСОБА_6 ще кілька разів звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання «Кімнати виховної роботи із засудженими», на що засуджений ОСОБА_3 відповідав категоричною відмовою хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань у відповідності з ч.3 ст. 107 КВК України.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, а саме: злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2. В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що дійсно в той час від відбував покарання у ОСОБА_8 14.06.2018 його привели до оперуповноваженого, який допитувався в судовому засіданні і той висунув вимогу прибирання обвинуваченим кімнати. Обвинувачений не відмовлявся, але не розумів, чому він має прибирати, так як графіка чергувань не було. Оперуповноважений сказав, що графік покаже потім, а тому і обвинувачений відмовився від прибирання, так як немає графіку чергувань. Після цього його відвели до медчастини, де йому поміряли температуру і все. Після цього йому ніхто нічого не пропонував.

ІІІ. Надані сторонами кримінального провадження і досліджені у судовому засіданні докази.

3. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що на час подій він працював начальником відділення психологічної служби, а ОСОБА_3 потрапив до відділення після розподілу карантину і в подальшому відбував покарання у відділенні психологічної служби. Обвинувачений систематично порушував обов`язки і його притягували до відповідальності згідно чинного законодавства. Так як ч. 5 ст. 118 КВК зобов`язує засудженого виконувати обов`язки з прибирання, то його було включено у графік прибирань, однак він систематично відмовлявся прибирати, посилаючись на поняття злочинного світу. 14.06.2018 приблизно о 9-00 свідок тричі запропонував ОСОБА_3 приступити до двогодинного відпрацювання, забезпечивши його інвентарем, однак обвинувачений відмовився, при цьому не стан свого здоров`я не скаржився. Після відмови, обвинуваченого супроводили до медчастини, де його оглянув лікар і не встановив перешкод для прибирання, а тому обвинуваченому було запропоновано провести прибирання на що він відмовився.

4. Наказ № 314а/с від 16.03.2018 згідно якого начальником відділення № 12 закріплено ОСОБА_6 ;

5. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді оперуповноваженого Солонянської ВК № 21 з 2013 і курирував відділення в якому відбував покарання обвинувачений. У відділені було встановлено графік чергувань згідно якого кожен із засуджених повинен був виконувати двогодинні роботи з прибирання. В той день обвинуваченому в присутності свідка, неодноразово пропонували провести прибирання згідно графіку чергувань на що обвинувачений категорично відмовлявся, не посилаючись на стан здоров`я. Обвинуваченого провели до медчастини, де лікар його оглянув і не встановив перешкод для прибирання після чого обвинуваченому знову запропонували виконати прибирання на що він відмовився. Також свідок пояснив, що до цього випадку обвинувачений неодноразово відмовлявся виконувати прибирання посилаючись на те, що йому заборонять такі роботи традиції злочинного світу.

6. Рапорти начальників відділень СПС Солонянскої виправної колонії № 21 від 14.06.2018 (т.2 а.с. 4-6), згідно яких засуджений ОСОБА_3 відмовився від двогодинного відпрацьовування на території колонії згідно графіку. Згідно висновку медичного обстеження засуджений ОСОБА_3 «до прибирання приступити може».

7. Акт начальника відділення СПС № 10 ОСОБА_10 від 14.06.2018 (т. 2 а.с. 7), який склали на підставі того, що засуджений ОСОБА_3 відмовився надавати письмові пояснення щодо своєї відмови двогодинного відпрацювання в черговій частині ДУ СВЕ-21.

8. Графік, затверджений Начальником Солонянської ВК № 21 ОСОБА_11 від 01.06.2018 двогодинного залучення засуджених відділення № 12 до робіт відповідно до ч.5 ст. 118 КВК України на червень 2018 (т.2 а.с. 8), згідно якого засуджений ОСОБА_3 повинен був відпрацювати 14.06.2018 дві години.

9. Медичний висновок від 14.06.2018 (т.2 а.с.9-10), згідно якого засуджений ОСОБА_3 практично здоровий та прибирати приміщення може.

10. Характеристика та довідка з особової справи засудженого ОСОБА_3 (т.1 а.с 12-13), в яких вказана інформація щодо порушення режиму відбування покарання засудженого ОСОБА_3 та стягнення яке було до нього застосовано.

11. К ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 (т.2 а.с. 37), згідно якої було задоволено клопотання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» та застосовано до засудженого ОСОБА_3 стягнення за допущене 20 березня 2018 порушення режиму утримання, у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на один місяць.

12. Виписка з медичної карти засудженого ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 23), згідно якої було зафіксовані факти медичного огляду засудженого ОСОБА_3 у період з 26.10.2017 по 23.05.2018 та згідно якої ОСОБА_3 практично здоровий та може виконувати 2-годинне прибирання.

13. Довідка ДУ «Солонянська ВК № 21» від 14.06.2018 (т.2 а.с. 24), згідно якого засуджений ОСОБА_3 на протязі строку перебування в установі на роботу не виводився, заробітна плата не нараховувалась.

14. Виписний епікриз № 11234-17 згідно якого ОСОБА_12 в період з 02.07.2017 по 06.07.2017 перебував на лікуванні та йому було проведено лапаротомію, спленєктомію і дренування черевної порожнини.

ІV. Оцінка Суду.

15. На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.

Так, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Однак, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

16. Надані суду та перелічені в пп. 3-14 докази належні, оскільки підтверджують обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, допустимі, оскільки отримані порядку встановленому КПК України, а отже підлягають оцінці в своїй сукупності та взаємозв`язку. Всі ці докази не викликають сумнівів у їхній надійності й точності і вони в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку, що вина ОСОБА_12 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

17. Посилання сторони захисту про те, що обвинувачений не мав графіку чергування спростовується самим графіком в якому мається підпис обвинуваченого.

18. Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не являється представником адміністрації установи виконання покарань в сенсі ст. 391 КК України, суд не приймає до уваги, так як наказом 314а/с від 16.03.2018 ОСОБА_6 призначено начальником відділення № 12 колонії, а отже він відноситься до адміністрації установи виконання покарань і має право висувати законні вимоги до засуджених, які зобов`язані їх виконувати.

19. Доводи захисника про те, що обвинувачений не міг виконувати роботу, так як переніс операцію за рік до подій, суд не приймає до уваги, так як даних про те, що обвинувачений не міг виконувати роботи за станом здоров`я не надано.

20. Вказівка прокурора в обвинувальному акті на дату ознайомлення обвинуваченого з графіком 31.05.2018 підлягає виключенню, так як в судовому засіданні не встановлено час ознайомлення, однак це не впливає на висновки суду, так як обвинувачений був ознайомлений з графіком, не мав перешкод для виконання вимог адміністрації, однак відмовився їх виконувати.

V. Призначення покарання.

21. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:

21.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких;

21.2. данні про особу обвинуваченого, зокрема його вік, те що він судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

21.3. відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України;

22. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі, оскільки алтернативні види покарань не передбачені санцією ст. 391 КК України, призначати покарання з урахуванням ст. 69 КК України підстав не має і саме покарання у виді позбавлення волі буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1