Єдиний унікальний номер 722/412/22
Номер провадження 1-в/722/44/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Сергія Лазо Суворівського району республіки Молдова, без визначеного місця проживання, не одруженого, громадянина України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, розглянувши справу без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував вказуючи, що поведінка і відношення до праці засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання не були сумлінними, він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, натомість звернувся до суду з письмовою заявою, в якій проти задоволення клопотання засудженого заперечував, просив розглянути справу без його участі у зв`язку з службовою зайнятістю.

Заступник голови спостережної комісії Дністровської РДА ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, натомість звернувся до суду з письмовою заявою провести розгляд справи без його участі. Вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2014 року за ст.ст.115 ч.1, 15 ч.2 115 ч.2 п.13, 70 ч.1 КК України до 12 років розбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 24.07.2013 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.02.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі період його попереднього ув`язнення з 24.07.2013 року по 24.04.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 24.10.2024 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 9 років 5 місяців 13 днів позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 2 роки 6 місяців 17 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 24.07.2013 року. Під час перебування в СІЗО м. Ізмаїл за порушення вимог режиму утримання в двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. стягнення погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

До СМРБ при ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 05.07.2014 року.

В період відбування покарання в ПКТ СМРБ за порушення вимог режиму відбування покарання в двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких в одному випадку був поміщений до карцеру за нетактовну поведінку у відношенні до персоналу установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. з травня 2019 року по червень 2019 року перебував у лікарняному закладі при УВП (№98), за час перебування в даному закладі заохочень та стягнень не мав. За весь період перебування в місцях позбавлення волі в жодному випадку не заохочувався.

До оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається у зв`язку з особливостями утримання в СМРБ та відсутністю можливості забезпечення роботою, яку може виконувати дана категорія засуджених.

По відношенню до персоналу установи має схильність до прояву неповаги, законні вимоги виконує не завжди та лише під контролем.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує з засудженими різної спрямованості.

Своє спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті й порядку. намагається мати охайний зовнішній вигляд.

На заходи індивідуально-виховного характеру, які проводяться у секторі реагує погано, не робить для себе відповідних висновків. Не виявляє бажання приймати участі в реалізації будь-яких програм диференційованого виховного впливу.

Відповідно до статей 110, 112 та 113 Кримінально-виконавчого кодексу України

соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом листування, отримує посилки й передачі (за період перебування в установі отримав 4 посилки та 1 передачу).

25.02.2016 року комісією установи відмовлено засудженому в переведенні до ДСР як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

29.10.2020 року комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого ст.82 КК України як особі, яка не довела що стала на шлях виправлення.

28.10.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого ст.81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_4 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_4 до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, у зв`язку з особливостями утримання в СМРБ та відсутністю можливості забезпечення роботою, яку може виконувати дана категорія засуджених.

Разом з цим, одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого ст.81 КК України, є сумлінна поведінка.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як вбачається з довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_4 протягом всього часу відбування покарання в чотирьох випадах притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання. Востаннє 01.04.2019 року за нетактовну поведінку по відношенню до персоналу установи.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_4 на заходи індивідуально-виховного характеру, які проводяться у СМРБ реагує погано, не робить для себе відповідних висновків. Не виявляє бажання приймати участі в реалізації будь-яких програм диференційованого виховного впливу.

До обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби, згідно вказаного вище положення, зокрема відноситься щоквартально здійснювати оцінювання поведінки засуджених та надавати пропозиції адміністрації установи для прийняття вмотивованого рішення про доцільність або недоцільність застосування до засуджених заходів заохочення. Складати характеристики на засуджених, у тому числі на підставі оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, для розгляду питань щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, переведення засуджених із виховної колонії до виправної колонії, залишення у виховних колоніях засуджених, які досягли 18-річного віку, застосування амністії або помилування, та в інших необхідних випадках.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 як:

-Станом на 20.01.2017 року «стає на шлях виправлення» (Т.3 а.о.с.82);

-Станом на 20.07.2017 року «стає на шлях виправлення» (Т.3 а.о.с.91);

-Станом на 11.01.2018 року «дотримується вимог режиму» (Т.3 а.о.с.99);

-Станом на 10.01.2019 року «не став на шлях виправлення» (Т.3 а.о.с.109);

-Станом на 12.01.2021 року «не став на шлях виправлення» (Т.3 а.о.с.168);

-Станом на 21.01.2022 року «не став на шлях виправлення» (Т.3 а.о.с.202).

Згідно протоколів засідання комісії ДУ «СВК №67» від 25.02.2016 року, 29.10.2020 року, від 28.10.2021 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в переведенні до ДСР, застосуванні ст.ст.82,81 КК України як особі, яка не довела що стає, стала на шлях виправлення та довела своє виправлення, відповідно.

Суд погоджується з таким висновком адміністративної комісії СВК щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, з огляду на досліджені характеризуючи дані та матеріали особової справи.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, відсутність у нього визначеного місця проживання та соціальних зв`язків на волі, значний строк невідбутого покарання, а також зарахування йому судом строку попереднього ув`язнення 7 місяців з розрахунку день за два, що в свою чергу є пільгою, суд вважає, що ОСОБА_4 , станом на час розгляду клопотання, не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: