В И Р О К
іменем України
Справа № 126/803/21

Провадження № 1-кп/126/108/2022

"13" травня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №90000035 від 04.08.2020 року про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Фрунзе Доменьовського району Миколаївської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.03.2021, біля 15 год. 00 хв., в с. Устя Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_4 , попередньо домовившись зі своїм товаришем ОСОБА_5 про викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , за яким доглядає ОСОБА_6 , та яке на праві спільної сумісної власності, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ввійшовши на територію вказаного домоволодіння через отвір в паркані, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до вхідних дверей житлового будинку. Біля вказаних дверей, ОСОБА_5 , використовуючи металеву трубу, як знаряддя злочину, яку він приніс із свого домогосподарства, що в АДРЕСА_3 , віджав нею скобу навісного замка, після чого вони проникли до середини вказаного житлового будинку.
В середині вказаного будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в кімнаті що ліворуч по коридору, помітили металеву вісь з двома ресорами до одноосного причепа марки ПТС - 4, яку у вказаному будинку тимчасово зберігала ОСОБА_6 , яку вирішили викрасти. У зв`язку з цим, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стали тягти руками дану вісь до вхідних дверей даного будинку, з метою аби винести її та в подальшому продати, отримавши при цьому грошові кошти. Однак, так як вказана вісь з ресорами досить важка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усіх дій, яких би було достатньо для доведення злочинного умислу до кінця не вчинили та залишили її між даною кімнатою та коридором, покинувши будинок.

Своїми незаконними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили, незакінчений замах на крадіжку чужого майна, а саме металевої вісі; до одноосного причепа марки ПТС - 4, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ -19/102-21/4491- АВ від 25.03.2021 станом на 17.03.2021 становила 1400 грн. та двох 2 ресор в зборі до одноосного причепа марки ПТС - 4, вартість яких відповідно до цього ж висновку експерта станом на 17.03.2021 року становила 2133, 32 грн.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування кваліфіковано як незакінчений замах на крадіжку чужого майна, вчинений групою осіб, поєднаний з проникненням до житла, тобто вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 18.03.2021 біля 16 год. 00 хв.. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 маючи умисел на крадіжку чужого майна, взявши з собою металеву стамеску яку вони планували використати як знаряддя злочину, повторно, прийшли до домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яке на праві спільної сумісної власності відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майні належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Перебуваючи біля воріт вказаного домоволодіння, вони вирішили викрасити алюмінієві листи, які були в паркані. З цією метою, ОСОБА_4 знайшов біля паркану камінь, яким вони по черзі стали наносити удари по стамесці, прикладаючи її до кріплень, за допомогою яких алюмінієві листи кріпилися до основи паркану та таким чином відбиваючи їх. Від`єднавши 5 алюмінієвих листів від основи паркану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, таємно, умисно, викрали їх. В подальшому, вказані листи вони руками перенесли до ОСОБА_9 , який проживає в АДРЕСА_1 , який не був обізнаний, що дані листи викрадені та продали їх йому.

Своїми діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили крадіжку алюмінієвих листів розміром 1,55x0,68 товщиною 4 мм, вартість яких станом на 18.03.2021 відповідно до висновку експерта №1955/21-21 віл 24.03.2021 становила 4618, 60 грн., чим заподіяли потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 та та ОСОБА_5 під час досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, визнали повністю та надали покази, якими підтвердили обставини скоєння кримінальних правопорушень.

Покази обвинувачених в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів в суду в правильності розуміння ними змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах « Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченими не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченим роз`яснено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб.

- за ч.3 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на крадіжку чужого майна, вчинений групою осіб поєднаний з проникненням до житла

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб.

- за ч.3 ст. 15 та ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на крадіжку чужого майна, вчинений групою осіб поєднаний з проникненням до житла.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинені злочини відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшуюють покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та те, що на час вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений був раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, при цьому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити, застосувавши ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі. Разом з тим, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшуюють покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Крім того, судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_5 та те, що на час вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений був раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, при цьому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити, застосувавши ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі. Разом з тим, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинувачених в рівних долях на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п.1, п. 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення даного вироку тобто з 13.05.2022 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п.1, п. 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення даного вироку тобто з 13.05.2022 року.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз у розмірі 1495,53 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять грн. п`ятдесят три коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06.04.2021 року на вісь до одноосного причепа ПТС-4 із ресорами, в кількості 14 пластин в одній ресорі, 5 (п`ять) листів плоского алюмінію, розміром 155 см. на 68 см. товщиною 4 мм. які вилучено під час проведення оглядів 20.03.2021 року, та які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Речові докази: вісь до одноосного причепа ПТС-4 із ресорами, в кількості 14 пластин в одній ресорі, 5 (п`ять) листів плоского алюмінію, розміром 155 см. на 68 см. товщиною 4 мм залишити ОСОБА_6 , як власниці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Бершадський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1