Справа № 299/1637/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/276/22, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2022 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000041, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 17 липня 2022 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки такий закінчується 21.05.2022, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, не зменшились і не втратили своєї актуальності на момент розгляду клопотання, що унеможливлює застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Дослідивши доводи клопотання, викладені в обвинувальному акті відомості щодо особи обвинуваченого, суд взяв до уваги наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме те, що на момент розгляду клопотання судове слідство не розпочато, потерпілий та свідки не допитані, а тому існує ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, продовжувати протиправну діяльність; ухилятися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Суд в ухвалі також послався на те, що з метою уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, взявши до уваги ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід - тримання під варту, суд дійшов висновку, що встановлені ризики існують, не зменшились і не відпали. На підставі вищевикладеного, з огляду на обставини, за яких скоєно кримінально-карні дії, характер цих дій, зокрема те, що за передбачені ч. 1 ст. 115 КК України діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, суд дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що щодо обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що місцевий суд при вирішенні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги такі обставини : у обвинуваченого є дружина, яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на їх утриманні семеро дітей, найстаршому 12 років, молодшому півтора роки, він потребує лікування та особливого догляду. Також на його утриманні 84-річна бабуся. Для того, щоб утримувати свою родину, обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який. Стверджує, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує, тому вважає за доцільне змінити обраний судом першої інстанції щодо нього запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт або особисту поруку.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин їхньої неявки не подавали. При цьому, береться до уваги і те, що сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_5 й апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання. Разом із тим, у задоволенні клопотання адвокатки ОСОБА_7 про проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку з Виноградівським районним судом Закарпатської області відмовлено, і адвокатка подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та двох злочинів, один із яких віднесено до особливо тяжких, за що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років), дані про особу обвинуваченого (відповідно до ст. 89 КК України не судимий, одружений, непрацюючий, постійного джерела доходів не має), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаних стороною обвинувачення, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження з огляду на те, що такі наразі судом не допитувалися; враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі доведення його вини, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; враховуючи кількість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 , є підстави вважати про можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
При цьому, апеляційний суд вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й на такі не посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 , апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
При цьому, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміновані ОСОБА_5 кримінально-карані діяння, пов`язані із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого.
Доводи апеляційної скарги про те, що у обвинуваченого є дружина, яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на їх утриманні є семеро дітей, найстаршому 12 років, молодшому півтора роки, він потребує лікування та особливого догляду, а також на утриманні обвинуваченого перебуває 84-річна бабуся, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, і у свою чергу не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема домашній арешт чи особисту поруку.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволеня.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст.1 86 КК України, ОСОБА_6 , на строк до шістдесяти днів, до 17 липня 2022 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: