Єдиний унікальний номер справи 185/6014/22
У Х В А Л А
про призначення до судового розгляду

18 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000495 від 21 червня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.

Обвинувачений та його захисник з вказаних питань погодились з прокурором, повідомили про можливі клопотання щодо витребування доказів в майбутньому. Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області з огляду на запроваджений воєнний стан.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Також у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, що свідчить та дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині. Також ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що останній розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. На думку прокурора, існує також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, який підтверджується тим, що вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання своїх службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, тим самим намагався самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою, із визначеним розміром застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти продовження тримання під вартою. Захисник вказав, що взагалі клопотання про продовження дії запобіжного заходу не може бути подано зважаючи на вимоги ст. 315 КПК України, бо прокурор може клопотати про застосування запобіжного заходу. Сторона захисту просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, вказавши, що на підтвердження заявлених ризиків прокурором не додано жодних доказів. Також обвинувачений має певні підтверджені захворювання та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також прокурором не обґрунтовано запропонований розмір застави, що явно не відповідає матеріальному стану обвинуваченого.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Щодо доводів захисту про те, що прокурор звернувся з неналежним клопотанням, то суд бере до уваги вимоги ст. 314 КПК України, відповідно до якої підготовче судове засідання здійснюється за правилами судового розгляду. Питання судового розгляду врегульовані главою 28 КПК України. Так, відповідно до загальних положень судового розгляду законодавець передбачив право суду розглядати питання доцільності продовження обвинуваченого під вартою. Окрім того, на час звернення прокурора з клопотанням щодо обвинуваченого є чинною ухвала слідчого судді щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2022 року. Також в підготовчому судовому засіданні суд не вдається в питання доведеності викладеного обвинувачення.

Щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу суд враховує наступне.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого спливає 19 серпня 2022 року.

Як встановлено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років. ОСОБА_3 одружений, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
Таким чином з однієї сторони обвинувачений має достатньо міцні соціальні зв`язки, але з іншої - обвинувачується в тяжкому злочині з достатньо тяжкою санкцією. Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення ним свого місця проживання (у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду, на даний час.
Водночас суд враховує ризик можливого впливу на свідків, адже судовий розгляд даного кримінального провадження станом на 18 серпня 2022 року не розпочато, а свідки не допитані, в той же час свідки разом з ним проходять військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.
Щодо можливості перешкоджання з боку обвинуваченого кримінальному провадженню іншим чином, то заявлені прокурором обґрунтування не є таким, що можна вважати доведеним поза розумним сумнівом і зводиться до його припущень, та на посилання на попередні заявлені ризики.
Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд вважає, що даний ризик не має місце, оскільки ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, посилання на інші склади правопорушень без відповідної підозри та внесення відповідних відомостей до ЄРДР є передчасними. Також суд не бере до уваги доводи прокурора про необхідність тримання під вартою обвинуваченого задля підтримки авторитету, бойової готовності та боєздатності ЗСУ, оскільки такі вимоги виходять за межі законодавчо визначених обставин при оцінці наявних ризиків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, дані про можливість ухилення від суду, впливу на свідків разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи, на даний час, не попередять вказані ризики, тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Доводи захисту не спростовують встановлені ризики, а даних про те, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватись в умовах попереднього ув`язнення не встановлено.
Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави. Збільшення розміру застави не обґрунтовується матеріальним станом обвинуваченого та фактично нівелює завдання альтернативного запобіжного заходу, що протирічить усталеній практиці ЄСПЛ.
Так, з урахуванням майнового становища обвинуваченого, зокрема рівня матеріального забезпечення військовослужбовців відповідно до даних про його доходи, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, яке вчинено в умовах воєнного стану, наявності статусу ФОП, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 234000 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 183, 314-315, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 22 серпня 2022 року об 11 год. 30 хв.

Викликати в судове засідання:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 16 жовтня 2022 року в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розмір застави визначити в сумі 234000 (двісті тридцять чотири тисячі ) грн.
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти обов`язки:

- не відлучатися із місця несення військової служби, без дозволу суду, окрім випадків виконання бойових завдань;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання

Відмовити стороні захисту в зміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 16 жовтня 2022 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1