УХВАЛА
23 червня 2022 року

м. Київ

справа № 554/11089/20
провадження № 51-1509 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі потерпілий висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Верховний Суд дійшов висновку,

що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте потерпілий у касаційній скарзі заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК

не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.

Також потерпілий у касаційній скарзі не зазначає, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції

з урахуванням положень ст. 419 КПК, переглядаючи справу в апеляційному порядку, та не вказує, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив та на які

з них не надав відповіді.
Згідно з ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак потерпілий у касаційній скарзі порушує питання про скасування вироку

та ухвали, а новий розгляд просить призначити в суді апеляційної інстанції,

що суперечить вказаним вище нормам КПК.
Крім того потерпілий в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК, не додав до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржуються.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційні скарги без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду

від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3