Справа № 456/3421/21
Провадження № 1-кп/456/34/2022
ВИРОК

іменем України

"04" серпня 2022 р. місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження №0000053 від 28.05.2021 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, працюючої на безоплатній основі головою ОСББ «Котляревського, 10», неодруженої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої: ОСОБА_6 , -

встановив:

ОСОБА_3 , 20.05.2021 року, о 18:00 години, знаходилась разом із потерпілою ОСОБА_7 у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт та обвинувачена ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , підійшла до останньої, та з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, схопила за передпліччя лівої та правої рук та сильно стиснувши їх руками, відштовхнула в сторону.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому передпліччі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину заперечила та показала, що ОСОБА_7 , в підвальному приміщені їхнього будинку організувала місце, в якому надає допомогу безпритульним тваринам. Рішенням зборів ОСББ, було прийнято рішення, яким з 8 мешканців будинку, 6 було проти того, що в їхньому будинку організовано такий притулок. ОСББ скаржилось в поліцію та прокуратуру. Рішенням зборів ОСББ було вказано, що притулок має бути закритий та виселений. 20 травня 2021 року о 18 год., у вікно побачила припаркований автомобіль ОСОБА_8 , яка допомагала ОСОБА_7 у догляді тварин.

Побачивши автомобіль, попросила сусідку ОСОБА_9 , щоб піти разом в підвал. Зійшовши в підвал, почула шум примусової каналізації. Відкрила двері і побачила, як потерпіла тримала кота і обробляла його, інші коти бігали по кімнаті. Спитала потерпілу, що стороння людина робить в підвалі. Потерпіла відповіла, що не може порахувати кількість котів. І зробила крок вперед, але потерпіла почала її пхати в груди. Згодом приїхала поліція і всі писали пояснення. Немала ні мотиву ні сили наносити ушкодження. В підвал мала намір зайти з метою, щоб порахувати скільки котів потерпіла утримує в підвалі оскільки, потерпіла її як голову ОСББ в підвал не пускає. Сусідка ОСОБА_10 конфлікту не бачила.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, потерпіла не надала доказів нанесення ій моральної коди, а саме не має висновку експерта про нанесення такої шкоди.

Не надано доказів лікування і вважає, що потерпіла хоче за її рахунок компенсувати свої витрати оскільки, потерпіла ніде не працює, жила за рахунок організації «Стрийські хвости». Всі жителі будинку проти утримання котів у підвалі будинку та вважає, що у всьому винна потерпіла тому,яка почала шарпанину тому, просить її виправдати і відмовити в задоволенні позову і стягненні судових витрат.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 , суд вважає, що факт скоєння правопорушення та винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Потерпіла ОСОБА_7 , приведена судом до присяги, показала, що здійснює догляд за безпритульними кішками та собаками у підвальному приміщенні її квартири. АДРЕСА_3 . Того дня в неї із обвинуваченою спричинилась сутичка, внаслідок чого обвинувачена нанесла їй тілесні ушкодження. Так, близько 18 год. до підвалу зайшла обвинувачена і почала питати, що вони там роблять. Левицька обвинувачену не пускала, в результаті чого обвинувачена розпочала штовханину, штовхала її в груди і нанесла подряпини. Внаслідок чого, вона була змушена викликати поліцію, а потім звернулась до медичного закладу за медичною допомогою у зв?язку із погіршенням стану. Обвинувачена погано відноситься до тварин, тому саме це і послужило виникненням конфлікту.

Просить задоволити позовні вимоги оскільки, в результаті дій обвинуваченої їй нанесена моральна шкода, яка полягає в тім, що вона перенесла потрясіння, є «гіпертоніком» і вона змушена була їхати на швидку міряти тиск, який піднявся. Також причиною нанесення моральної шкоди є погане ставлення обвинуваченої до тварин тому, просить позовні вимоги задоволити та стягнути судові витрати.

Свідок ОСОБА_8 , приведена судом до присяги, показала, що біля 17 год. 20 травня 2021 року, вони разом з потерпілою прибирали в підвальному приміщенні. Почули стукіт, у загальні двері та з криками зайшла ОСОБА_11 .. Зайшовши в кімнату, зловила потерпілу за руки і почала силою її відтягувати і коли сказали обвинуваченій, що викликають поліцію то вона відпустила потерпілу. Бачила подію повністю оскільки, стояла позаду потерпілої і ударів ніхто не наносив, просто стикали руки. Чи був ще хтось в підвалі не бачила. Подія тривала 5-7 хв.. В той час тілесних ушкоджень на потерпілій не бачила, а в лікарні, після події, потерпілій стало погано, і вона відвезла її в лікарню, побачила на руках потерпілої червоні плями, крім того в потерпілої був високий тиск.

Свідок ОСОБА_12 , приведений судом до присяги, показав, що з обвинуваченою не знайомий і 20 травня 2021 року, йому зателефонував друг ОСОБА_13 та сказав, що в дружини конфлікт з головою ОСББ. Коли приїхав на місце події то була вже поліція, яка відбирала пояснення. Йдучи додому бачив потерпілу, яка була перелякана, вся тряслась, бачив почервоніння на руці та передпліччі. Самого інциденту не бачив. Все знає зі слів потерпілої, яка сказала, що все це зробила голова ОСББ.

Експерт ОСОБА_14 , приведений судом до присяги, показав, що працює експертом. Висновок №97 від 28.05.2021 наданий ним на досудовому розслідуванні підтримує повністю. Враховуючи записи лікарів, утворення ушкоджень, повністю можуть відповідати даті вказаній у постанові. Дату отримання ушкоджень, можливо вказати, а годину ні. У висновку вказано те, що він бачив, оскільки особисто оглядав потерпілу, гематом у потерпілої не бачив однак. Садна, які були на тілі потерпілої є залишкові.Час утворення синців залежить від сили стиснення, а це дія твердих предметів, і крововиливи одразу не утворюються, а проявляються на 2-3 день і синець на тілі тримається 5-15 днів і залежить від глибини та масивності утворення.
Такі ушкодження не могли утворитися від подряпин котів оскільки, такі подряпини мають паралельні смужки, а на тілі потерпілої таких не має.

Згідно рапорту помічника чергового СРПП №4 Стрийського РУП у Львівській області від 20.05.2021, вбачається, що 20.05.2021 о 17:59 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 20.05.2021 о 17:57 в АДРЕСА_2 , голова ОСББ ОСОБА_15 , конфліктує з дружиною ОСОБА_16 , - ОСОБА_7 . З його слів увірваласьу їх приватне приміщення, поводить себе агресивно, знімає на відео.

З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.05.2021, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_15 , звернулась до Стрийського РУП із заявою, щоб прийняти міри до ОСОБА_15 , яка систематично вчиняє з нею конфлікти із застосуванням фізичної сили.
З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.05.2021, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_15 , звернулась до Стрийського РУП і заявою, щоб прийняти міри до ОСОБА_15 , яка 20.05.2021 близько 18 год., під час конфлікту, що виник між ними на грунті особистих неприязних відносин у підвальному приміщенні в будинку АДРЕСА_2 , спричинила їй тілесні ушкодження.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.07.2021 з фототаблицями, дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що місце події вчинення кримінального правопорушення є підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2021 з фототаблицями, дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 , показала місце події вчинення кримінального правопорушення яке є підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 та обставини його вчинення.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2019 (том 1 а.с.37), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що 16.04.2019 о 03:46:12 було внесено відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 187 КК України (№0000155).

Згідно висновку судово-медичного експерта №97 від 28.05.2021, дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_7 , 1976р.н., а саме при огляді були виявлені садна на лівому передпліччі, згідно представленої медичної довідки лікарем діагностовано садна, «квітучі» підшкірні гематоми лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 20.05.2021 року, від тупих твердих предметів, не характерні для утворення їх при падінні з висоти власного росту в тому числі з прискоренням, і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Законом не обмежено час звернення в правоохоронні органи із заявою про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 701/613/16-к обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину".

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до позиції ВС/ККС, висловленої в постанові від 11.02.2020 р. у справі № 761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як-от: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Показання потерпілої ОСОБА_7 , суд вважає чіткими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою, остання була очевидцем події, яка мала місце 20.05.2021, та чітко вказувала в своїх поясненнях, як на досудовому слідстві так і під час її допиту в судовому засідання, про обставини кримінального правопорушення та чітко вказувала про обставини кримінального правопорушення.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 , та вважає такі чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, свідок був очевидцем подій, які мали місце 20.05.2021. Так свідок підтвердив той факт, що коли знаходилась поруч із потерпілою, позаду, бачила що ОСОБА_15 , не наносила удари потерплій, однак силою тягнула її за руки і стискала їх.

Слід звернути увагу, що потерпіла ОСОБА_7 , та свідок ОСОБА_8 , були безпосередніми очевидцями вчинення злочину, а тому їх показання, як під час слідчих експериментів, проведених на досудовому розслідуванні, так і під час судового засідання є прямими доказами винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Показаннями експерта ОСОБА_14 , підтверджено, що ним було особисто оглянуто потерпілу і встановлення тілесних ушкоджень, можливе від 5 до 15 днів, а тому заперечення обвинуваченої, щодо можливого вчинення домашнього насильства відносно потерпілої її чоловіком і він міг наносити їй ушкодження, чи такі могли бути нанесені тваринами не підтверджується в судовому засіданні.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.
Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.
У відповідності дост.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинувачено ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Суд не бере до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_3 , про те, що вона даного кримінального правопорушення не вчиняла та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченої доведена в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_17 , в судовому засіданні вину ОСОБА_3 , заперечила.

Отже, беручи до уваги сукупність досліджених у суді доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_15 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків, доводи сторони захисту не містять.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченої у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона спричинила умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченої та стан її поведінки, у вчиненому не розкаялась, раніше не судимої, характеристику за місцем проживання, позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому справедливе покарання, і вважає, що покарання обвинуваченій слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Потерпілою ОСОБА_7 , у позові зазначено, що після вчинення даного злочину їй була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв?язків, які позначили негативні зміни у її житті, викликали негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниження гідності. Наслідки події, що стались, потягли за собою потерпілій нераціональне витрачання часу (на звернення в поліцію, медичний заклад.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій діями обвинуваченої суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, які зазнала потерпіла, вказані судом вище, ступінь вини обвинуваченої, наслідки від дій обвинуваченої. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що цивільний позов потерпілої в цій частині необхідно задовольнити частково.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченої, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_7 , - 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову про стягнення моральної шкоди в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн. відмовити.
Ця сума, враховуючи особу обвинуваченої і характер її дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Крім того, ОСОБА_7 , просила стягнути з ОСОБА_3 , витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Вирішуючи дану вимогу суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження факту надання правової допомоги стороною захисту надані копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, квитанція до прибутково-касового ордеру, відповідно до яких сума вказана в розмірі 5000 грн.

Суд дослідивши надані стороною потерпілої докази, вважає, що витрати на правову допомогу підлягають задоволенню.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., яка відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п?ятсот десять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн., та витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п?ять тисяч) грн.
В задоволенні решти позовних вимог про стягнення зОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн.. відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1