Справа № 158/3527/21
Провадження № 1-кп/0158/35/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 00005549 від 19.11.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє:

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В

05.11.2021 року близько 19 год. 00хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи на відкритій ділянці території, неподалік приміщення «Укрпошти», що знаходиться за адресою: вул. Затишна, 2, смт. Цумань, Луцького району Волинської області, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який той отримав внаслідок вживання алкогольних напоїв, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Tecno T 474», чорного кольору вартістю 348 грн. 33 коп., який належить останньому. Після цього, незважаючи на те, що дії ОСОБА_4 , спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були виявлені свідком ОСОБА_7 , діючи в умовах очевидності, ОСОБА_4 продовжив вчиняти дії, спрямовані на викрадення чужого майна, а саме заховав вказаний мобільний телефон в кишеню куртки та в подальшому розпорядився на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що справді 05.11.2021 року у темну пору доби разом із ОСОБА_7 неподалік приміщення «Укрпошти», у смт. Цумань, Луцького району розпивав спиртні напої. Згодом на велосипеді під`їхав незнайомий йому чоловік (потерпілий ОСОБА_6 ), який долучився до розпивання алкоголю. Ствердив, що незнайомець був напідпитку. Останній підсвічував мобільним телефоном при спільному розпиванні спиртного; зі слів обвинуваченого - перебував у безпорадному стані через надмірне вживання алкоголю. В подальшому, обвинувачений на деякий час покинув місце події, залишивши потерпілого та ОСОБА_7 , а повернувшись виявив відсутність ОСОБА_6 . Згодом помітив мобільний телефон, який лежав на землі та підсвічувався. Не заперечив, що забрав мобільний телефон додому. Через день відніс його до сусіда аби підзарядити, оскільки мав на меті повернути власнику. Запевнив суд, що умислу на заволодіння річчю не мав. Однак, мав на меті повернути телефон потерпілому виключно за винагороду. В подальшому, визнав свою винуватість у інкримінованому злочині. Просив суворо не карати.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, не вбачає підстав у даному випадку констатувати повне визнання обвинуваченим своєї вини, не дивлячись на те, що така позиція останнього була висловлена.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, стверджується показами потерпілого, свідків, здобутих безпосередньо у судовому засіданні та письмовими доказами, що наявні у матеріалах провадження.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що у день, вказаний у обвинувальному акті, повертаючись з роботи додому та, перебуваючи напідпитку, підійшов на територію неподалік приміщення «Укрпошти», що в смт. Цумань, де помітив двох незнайомих йому чоловіків, серед яких був ОСОБА_4 . Останні розпивали спиртні напої. Не заперечив спільне розпивання алкоголю із вказаними особами. Разом з тим, повідомив, що при собі мав мобільний телефон, що знаходився у кишені. Підсвічував ним у присутності осіб, в тому числі ОСОБА_4 . Через надмірне вживання алкоголю - заснув, а прокинувшись - направився додому. При цьому, запевнив, що після пробудження на місці перебував як обвинувачений так і інша невідома йому особа ( ОСОБА_7 ) По дорозі виявив відсутність мобільного телефону. Повернувшись на теж місце, де розпивав алкогольні напої, з метою відшукання телефону, помітив як обвинувачений спонтанно покинув місце події, що викликало відразу у потерпілого сумніви щодо такої поведінки ОСОБА_4 та ситуації в цілому щодо зникнення телефону. Ствердив, що саме ОСОБА_7 повідомив, що його мобільний телефон забрав ОСОБА_4 . Вказав, що на наступний день навідався до смт. Цумань неподалік місця події та, зустрівши ОСОБА_7 , вимагав надати інформацію про місце знаходження його мобільного телефону, на що отримав відповідь, що річ знаходиться саме у ОСОБА_4 . Водночас, побачивши через деякий час обвинуваченого, висловив прохання повернути телефон, однак отримав відмову.

Пояснив, що оскільки останній телефон добровільно не повернув, змушений був звернутись до поліції із відповідною заявою. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 05.11.2021 року у вечірню пору доби він разом із ОСОБА_4 неподалік приміщення «Укрпошти», що в смт. Цумань, Луцького району Волинської області розпивали спиртні напої. Згодом, до них підійшов потерпілий, який долучився до вживання алкоголю. Не заперечив, що бачив наявність у потерпілого мобільного телефону, який знаходився у кишені. Через деякий час ОСОБА_6 задрімав. Прокинувшись, останній пішов у невідомому напрямку. При цьому, ОСОБА_4 помітив на землі мобільний телефон, який підсвічувався, підняв його та поклав у власну кишеню. На наступний день або ж через декілька днів (конкретизувати не зміг) зустрів ОСОБА_6 , який просив повернути мобільний телефон, на що відповів, що такий знаходиться у ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що у травні 2021 року до неї прийшов ОСОБА_4 з проханням зайняти у борг 100 (сто) грн., лишивши при цьому заставу у вигляді мобільного телефону. При цьому, чітко запевнив свідка, що телефон належить йому особисто. Зобов`язався повернути кошти через 2-3 дні. Вказати чітко модель мобільного телефону не змогла, однак повідомила, що телефон був старої моделі чорного кольору. Ствердила, що після вказаного випадку, ОСОБА_4 не бачила; останній коштів їй не повернув. Зауважила, що телефон перебував у неї тиждень часу з моменту візиту ОСОБА_4 .

Вказані показання свідків, потерпілого є чіткими, послідовними та відтворюють реальну картину перебігу подій, зазначених у обвинувальному акті.

З досліджених у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні документів, судом встановлено наступне.

Рапортом та протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.11.2021 року, доводиться факт прийняття усної заяви ОСОБА_6 з приводу викрадення у нього 05.11.2021 року близько 19 год. 00 хв., невстановленою собою, мобільного телефону марки «Tecno» за адресою: вул. Затишна, 2, смт. Цумань (біля приміщення «Укрпошти» (а.с.112, 113).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.11.2021 року та фототаблицею до нього, за участю понятих оглянуто територію за адресою АДРЕСА_2 , котра знаходиться біля приміщення «Укрпошти» (а.с.114-117).

Згідно протоколу огляду та добровільної видачі речей від 19.11.2021 року, громадянкою ОСОБА_8 (свідок) добровільно надано мобільний телефон марки «Tecno Т474», чорного кольору, без сім-картки EMEI: НОМЕР_1 ; EMEI: НОМЕР_2 , на якому наявні незначні пошкодження (а.с.118, 119-120).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103/9914-ТВ від 22.11.2021 року, вартість наданого мобільного телефону марки «Tecno Т474» станом на 05.11.2021 року могла складати 348 грн. 33 коп. (а.с. 127-130).

Об`єктивність показань потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, стверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року з відеозаписом до нього, які були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні та відповідно до якого останній розповів про обставини викрадення у нього мобільного телефону (а.с.132-135).

Об`єктивність показань свідка ОСОБА_7 щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, стверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року з відеозаписом до нього, які були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, відповідно до якого останній розповів про обставини викрадення ОСОБА_4 мобільного телефону у гр. ОСОБА_6 (а.с.136-139).

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді потерпілого, свідків у суду немає.

За таких обставин, аналізуючи в сукупності досліджені докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує те, що обвинувачений заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо (а.с.140-141), на обліку у лікаря психіатра не перебуває, водночас, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2003 року (а.с.144-145), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів (а.с.142-143), вчинив новий корисливий злочин під час іспитового строку (а.с.158-161), не має постійного джерела доходу, має нестабільний соціальний статус у суспільстві.

Обставин, що пом`якшують покарання у відповідності до ст.66 КК України, суд не вбачає, незважаючи на висловлену позицію обвинуваченого щодо визнання вини, оскільки така, на думку суду, не є чіткою та послідовною.

Обставин, що обтяжують покарання у відповідності до ст.67 КК України, суд не вбачає, не зважаючи на те, що під час судового розгляду здобуто факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувалось ним самим. Твердження прокурора у судових дебатах щодо визнання обтяжуючої обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, не може бути взято судом до уваги, оскільки це суперечить вимогам КПК України та розцінюється як вихід суду за межі пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу погіршує становище обвинуваченого.

Суд також бере до уваги дані досудової доповіді, якою надана негативна соціально-психологічна характеристика обвинуваченого; ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як високий; зроблений висновок про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства ( а.с.44-45).

Разом з тим, зазначає, що висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органу пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кожному кримінальному провадженні така інформація повинна враховуватися з іншими обставинами, які досліджуються у повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання (а.с.172-172). Однак, зазначає, що позиція потерпілої сторони у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Заслухавши думку прокурора, який просив призначити реальну міру покарання у виді п`яти років позбавлення волі; врахувавши думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання; обвинуваченого, який просив суворо не карати; захисника - адвоката ОСОБА_5 , яка просила суд виправдати її підзахисного, а у випадку доведеності винуватості призначити найнижчу міру покарання за санкцією статті, що інкримінується, враховуючи досудову доповідь органу пробації та обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою він притягується у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання за зазначеним вироком ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: мобільний телефон марки «Tecno Т474», чорного кольору, EMEI: НОМЕР_1 ; EMEI: НОМЕР_3 , який переданий в камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_6 .

Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 686,48 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області в рамках даного кримінального провадження від 23.11.2021 року - скасувати.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три )місяці.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.05.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк років 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 06 грудня 2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: мобільний телефон марки «Tecno Т474», чорного кольору, EMEI: НОМЕР_1 ; EMEI: НОМЕР_3 , який переданий в камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області в рамках даного кримінального провадження від 23.11.2021 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1