Справа № 203/28/22
Провадження № 1-кп/0203/503/2022
У Х В А Л А
іменем України
06.05.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 27.04.2021 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянин України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючий на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,
в с т а н о в и в:
На початку 2015 року, але не пізніше 14.01.2015, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, у ОСОБА_5 , який проходив неподалік будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні газопроводу під розташування газопроводу середнього та низького тиску.
Так, на початку 2015 року, але не пізніше 14.01.2015, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел на самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні газопроводу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, самовільно облаштував на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 торгівельні павільйони (малі архітектурні форми) в межах охоронної зони газопроводу середнього тиску 108 мм. та низького тиску 108 мм., загальна площа накладання становить 0,0028 га., за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування - Дніпровської міської ради, про передачу такої земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, в порушення ст.ст. 123-126 Земельного кодексу України, пункту 3 Розділу 4 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 та п. 1.12 глави І розділу V «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 року.
Так, відповідно до ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України, набуття права користування земельними ділянками, які перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації такого права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У п. 1.12 глави І розділу V «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 зазначається, що з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельно-монтажних робіт, садіння дерев, улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових.
При цьому, у п. 3 розділу 4 «Охоронні зони газорозподільної системи» Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 передбачено, що з метою забезпечення безпечної експлуатації газорозподільних мереж встановлюються охоронні зони вздовж газопроводів низького тиску - у вигляді ділянки землі, обмеженої умовними лініями, що проходять в 2 метрах від осі газопроводу по обидві боки.
У подальшому, 14.01.2015 року ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу торгівельного павільйону №б/н розпорядився на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаними самовільно встановленими на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , двома торгівельними павільйонами малої архітектурної форми.
Після чого, 01.11.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до договору купівлі - продажу торгівельного павільйону №1, №2, розпорядилась на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказаними самовільно встановленими на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , двома торгівельними павільйонами малої архітектурної форми.
Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №592-ДК/548/АП/09/01/-21 від 24.05.2021 встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується для розміщення об`єктів малої архітектурної форми комерційного використання, а саме для роздрібної торгiвлi ФОП ОСОБА_7 . Крім того, земельна ділянка перебуває в охоронній зоні вздовж об`єкта енергетичної системи та охоронної зони навколо інженерних комунікацій, а саме в межах охоронної зони газопроводу середнього тиску 108 мм. та низького тиску 108 мм., площа накладання становить 0,0028 га.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.197-1 КК України на підставі ст.49 КК України, яке вмотивовано тим, що інкримінований злочин відноситься до нетяжких злочинів та строк притягнення до кримінальної відповідальності за вказаною статтею на теперішній час сплив, зазначив що ОСОБА_5 відомо про те, що звільнення у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, та про наслідки такого звільнення, просить закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 197-1 КК України, та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України, ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.
Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, є нетяжким злочином, за яке передбачене найбільш суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення в 2015 році, але не пізніше 14.01.2015, тобто на час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження минуло більш трьох років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три років з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.288 КПК України, суд своє ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.
Судові експертизи у кримінальному провадженні не проводились, процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.285 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності, задовольнити.
Кримінальне провадження №0000280 від 27.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.197-1 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1