справа №991/1935/22
провадження №1-кс/991/1950/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«16» червня 2022 року м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу голови ГО «Софія» ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:
13 червня 2022 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга голови ГО «Софія» ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 06 червня 2022 року.

Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга Голови ГО «Софія» ОСОБА_3 обґрунтована тим, що з моменту отримання службовими особами Офісу Генерального прокурора його заяви (повідомлення) про вчинення кримінальних правопорушень від 06 червня 2022 року, адресованої Генеральному прокурору ОСОБА_4 , зазначені в ній відомості про корупційні злочини Артема Ситника і Гізо Углави до цього часу до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато, а він, як «викривач» корупції, змушений витрачати свій час та здоров`я і повторно звертатися до Вищого антикорупційного суду в порядку ч.1 ст. 303 КПК України.
Позиція сторін у судовому засіданні.
Заявник - голова ГО «Софія» ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, як вбачається з його скарги, просив проводити судове засідання без його участі. Враховуючи положення ст. 26 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.
Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень до суду не направив. Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.
Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя зазначає про наступне.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
За змістом ч. 2 ст. 33-1 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Предметна підсудність цього суду визначається статтею 33-1 КПК України, якою встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч.5 ст. 216 КПК України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальним законом визначено перелік злочинів, які підсудні Вищому антикорупційному суду.

Оскільки Голова ГО «Софія» ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину зазначає про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихст. ст. 109, 111, 161, 170, 209, 255, 256, 358, 364, 365, 366, 368-2, 367, 442 КК України Директором НАБУ ОСОБА_5 (зараз заступник голови НАЗК) та його першим заступником (зараз тимчасово виконуючий обов`язки Директора НАБУ) Гізо Углавою, слідчий суддя вважає за можливе дослідити подану скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати їх з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту заяви голови ГО «Софія» ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що у ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 161, 170, 209, 255, 256, 358, 364, 365, 366, 368-2, 367, 442 КК України Директором НАБУ Артемом Ситником та його першим заступником Гізо Углавою, а коротким викладом обставин зазначено про діяльність цих осіб, незаконно призначених на свої посади, як агентів спецслужб США та Великобританії, а також як злочинців та корупціонерів, які при цьому є державними зрадниками України і українського народу та після створення НАБУ почали обслуговувати інтереси мафії України, Грузії, США та Великобританії, увійшли у змову з незаконним Президентм України ОСОБА_6 щодо отримання державних посад (директора НАБУ та його першого заступника) та щодо «надання даху» злочинній корупційній діяльності і незаконному збагаченню «Вінницьких сімейних мафіозних кланів», до складу яких входять державні зрадники України і українського народу, злочинці-корупціонери ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та багато інших держслужбовців, посадових осіб місцевого самоврядування, депутатів всіх рівнів.
На думку слідчого судді, викладених у повідомленні голови ГО «Софія» ОСОБА_3 обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення Директором НАБУ Артемом Ситником та його першим заступником Гізо Углавою злочинів, відповідальність за які передбачена ст. ст. 109, 111, 161, 170, 209, 255, 256, 358, 364, 365, 366, 368-2, 367, 442 КК України. При цьому, заявник не наводить у повідомленні будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних дій певними особами, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність і не посилається на будь-які докази, підтверджуючі ці обставини.
Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для не допущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Разом з цим, здійснивши аналіз матеріалів скарги, слідчий суддя також робить висновок, що з них неможливо ідентифікувати, чи могла мати місце оскаржувана бездіяльність службових осіб Офісу Генерального прокурора взагалі, оскільки заявником не додано до скарги відомостей, які підтверджують звернення з такою заявою до Генерального прокурора та відомостей, коли службовими особами, дії яких оскаржуються, отримано цю заяву про злочин, а відтак, що службові особи цього органу мали обов`язок виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, викладені у заяві голови ГО «Софія» ОСОБА_3 від 06 червня 2022 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні скарги голови ГО «Софія» ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Офісу Генерального прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 06 червня 2022 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_17