Справа № 627/5/20
Провадження №1-КП/639/78/22
УХВАЛА
щодо дії запобіжного заходу

29 березня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 20.10.2019 року за №0000466 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурором було подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 просив проводити судове засідання без його участі через неможливість явки до суду у зв`язку з проходженням військової служби в лавах Сил територіальної оборони ВСУ, заперечував проти продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_4 до суду конвоєм не доставлений, відеозв`язок з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відсутній. При цьому ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який для проходження військової служби.
З огляду на неможливість забезпечити участь обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні, а також положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., питання щодо наявності підстав подальшого тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України вирішується без їх участі.
При цьому суд також виходить з раніше висловленої позиції обвинуваченого та його захисника, згідно якої вони заперечували проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою через його необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилався прокурор.
Вирішуючи відповідне питання, суд виходить з такого.
Ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 22.10.2019р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.12.2019 року, а ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 17.12.2019р. продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 20.01.2020р.

В подальшому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався Жовтневим районним судом м. Харкова, востаннє ухвалою суду від 08.02.2022р. до 08.04.2022р.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Водночас, надаючи оцінку наявним ризикам, суд враховує, що ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії»).
Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, на наявність якого посилався прокурор, на даний час виключений, оскільки вони допитані судом.
Щодо ризику переховування від суду, то Європейський суд з прав людини вказує, що цей ризик не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; його треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).
Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Neumeister v.Austria» (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).
Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Тримання під вартою не повинно бути продовжене через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі («Leteliier v. France» (Летельєр проти Франції), пункт 51; «LA v. France» ( LA проти франції), пункт 104; «Prencipe v.Monaco» (Пранцип проти Монако), пункт 79; «Tiron v. Romania» (Тирон проти Румунії), пункт 41-42).
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше; має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також непрацездатного батька ОСОБА_7 , який є інвалідом ІІ-ої групи, потребує постійного стороннього догляду, знаходиться на «Д» обліку після перенесеного ішемічного інсульту, набряку головного мозку, оперативне втручання 30.07.2020р.; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації, які співпадають.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 27 Рішення у справі «Штепа проти України» від 24.10.2019р. (заява № 16349/17), не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи, та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи державної влади продовжували строк тримання заявниці під вартою до розгляду справи судом на підставах, які для обґрунтування тривалості тримання під вартою не можуть вважатися «достатніми».
При цьому судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 тримається під вартою без остаточного рішення суду вже понад два роки.

За наведених обставин, на переконання суду, на теперішній час хоча і існує такий ризик як переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, проте прокурором не доведено, що цей ризик має такий ступень його реалізації, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти йому.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_4 є ветераном війни, учасником бойових дій, має військове звання молодшого сержанту, проходив військову службу за контрактом, нагороджений нагрудним знаком «За зразкову службу» І ступеня, відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції». Відповідно обвинувачений має досвід участі в бойових діях.

При цьому 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 616 КПК України за наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Підозрюваний, обвинувачений, стосовно якого скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має невідкладно, не пізніше 24 годин, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 має досвід участі в бойових діях, виявив бажання проходити військову службу для відбиття збройної агресії Російської Федерації, а прокурором не доведено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти встановленому судом ризику, а також з огляду на тривалий строк тримання обвинуваченого під вартою, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії вказаного запобіжного заходу необхідно відмовити, змінити обвинуваченому його на більш м`який, а саме особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_4 , зокрема обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації для проходження військової служби.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 327, 331, 369, 372, 376, 616 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти негайно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 :
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- невідкладно, не пізніше 24 годин, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації для проходження військової служби.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 616 КПК України, у разі нез`явлення обвинуваченого у вищезазначений строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації прокурор подає клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1