Справа № 742/1506/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/197/22
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції з Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області та Нововолинським міським судом Волинської області, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Золотарівка Шахтарського району Донецької області, громадянці України, не працюючій, одруженій, з вищою освітою, яка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше не судима.

Підозрюваній ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених п. п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім ризику впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, та вважав, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та забезпечить ненастання встановленого єдиного ризику.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення, ухвалити нову ухвалу, якою підозрюваній ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

Аргументує тим, що слідчий суддя не в повному обсязі врахував обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваної, у зв`язку з чим обрав такий вид запобіжного заходу, який не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та буде недостатнім для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків.

Вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі зможе продовжити свою злочинну діяльність. Крім того, не погоджується з висновком слідчого судді про відсутність вказаного стороною обвинувачення ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Так, 28 серпня 2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом вручення повідомлення про підозру її співмешканцю ОСОБА_11 . Отже, твердження підозрюваної про те, що вона не знала про дане кримінальне провадження, не заслуговують на увагу.

Зазначає про те, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_6 було оголошено в розшук, у жовтні 2015 року вона перебувала разом з ОСОБА_11 , з яким проживала в м. Києві, з 2016 по 2019 рік вони проживали в смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області, а потім знову переїхали в м. Київ, а після початку війни переїхали у м. Нововолинськ.

Той факт, що підозрювана залишила місце проживання, достеменно знаючи про те, що їй оголошено про підозру у кримінальному провадженні, не з`явилася до слідчого, вказують на те, що увесь цей час вона саме переховувалась від органів досудового слідства.

При цьому, ОСОБА_6 зареєстрована поза межами Чернігівської області, на території Прилуцького району жодних родинних зв`язків не має, як не має і постійного місця проживання, що підтверджує наявність обґрунтованого ризику про можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Наявність встановлених ризиків у сукупності з тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, кількістю епізодів злочинної діяльності, свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчу, які підтримали доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрювану та її захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє обґрунтованість оголошеної підозри, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що на початку червня 2015 року, запропонувала потерпілій ОСОБА_12 , придбати цукор за вигідними цінами для подальшого перепродажу по ціні 400 грн. за 1 мішок вказавши на те, що у неї є знайомі, які можуть вирішити дане питання та доставити цукор. З метою заволодіння коштами потерпілої, ОСОБА_6 повідомила, що необхідно внести передоплату у сумі 9 тис. 600 грн. До цього часу цукор потерпілій не переданий, гроші не повернуті.

Діючи повторно, ОСОБА_6 через кілька днів з метою заволодіти коштами потерпілої ОСОБА_12 , зателефонувала до останньої та повідомила їй, що мається ще одна менша партія цукру, яку можливо придбати на вигідних умовах та сказала про необхідність внести передоплату у сумі 5 тис. 800 грн., що і виконала потерпіла. На даний час цукор не поставлений, умови домовленості не виконані, грошові кошти потерпілій не повернуті.

З метою приховати свої злочинні наміри щодо заволодіння чужим майном ОСОБА_6 , попрохала ОСОБА_13 , представитись менеджером та говорила, що цукор повернуть певного числа, що і робила ОСОБА_13 .

У середині червня 2015 року ОСОБА_6 , з метою заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 , запропонувала останній допомогу у оформленні виплат на малолітню дитину, оскільки ОСОБА_14 та її малолітня онучка є переселенцями зі східних областей України. За сприйняття в отриманні допомоги ОСОБА_6 отримала плату від потерпілої у сумі 350 грн. До цього часу ніяких дій щодо виконання домовленості ОСОБА_6 не вчинила, грошові кошти не повернула.

Діючи повторно, 19.07.2015 ОСОБА_6 зателефонувала до потерпілої ОСОБА_14 та повідомила останній, що має змогу допомогти у вирішенні питання щодо отримання потерпілою допомоги ОНН як біженця у розмірі 30 тис. грн. та допомогу на отримання дитини у розмірі 5 тис. грн. За сприйняття в отриманні допомоги ОСОБА_6 отримала від потерпілої грошові кошти у сумі 2 тис. 150 грн. З метою приховування даного злочину ОСОБА_6 вчинила наступі дії: зареєструвала потерпілу на сайті для біженців, де останнім видають речову допомогу у вигляді засобів особистої гігієни та інше. Окрім того згідно даних, що отримала потерпіла з неофіційних джерел, вона взагалі не підпадає під категорію осіб, які мають право на отримання даного виду допомоги. ОСОБА_6 з метою приховання своїх злочинних намірів щодо заволодіння чужим майном шахрайським шляхом повідомляла потерпілій, що документи подані до Ічнянського районного суду.

Мешкаючи у с. Гмирянка ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_4 , зловживаючи довірою останньої заволоділа грошовими коштами останньої у сумі 18 тис. грн. які потерпіла хотіла перерахувати синові за кордон пообіцявши, що перерахує гроші за вигідними тарифами. До цього часу гроші не переказала та не повернула їх потерпілій.

14 серпня 2015 року за даним фактами слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України.

28 серпня 2015 року, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру співмешканцю підозрюваної ОСОБА_11 під розписку, у порядку ст. 135 КПК України.

31 серпня 2015 року ОСОБА_6 було оголошено в розшук.

21 липня 2022 року о 10 год 30 хвилин ОСОБА_6 затримано, згідно ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 23 червня 2022 року, якою наданий дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту через можливість переховування підозрюваної від слідства та суду з тих підстав, що ОСОБА_6 не зважаючи на те, що достеменно знала про оголошення їй підозри у кримінальному провадженні, до слідчого не з`являлась, з 2015 року перебувала у розшуку, проживала в різних містах України і на даний час є внутрішньо переміщеною особою та зареєстрована поза межами Чернігівської області, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального проступку та не тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, офіційно ніде не працює, є внутрішньо переміщеною особою та має офіційне місце проживання, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин справи та встановленого єдиного ризику, буде достатнім та правомірним застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що прокурором не доведено наявність таких ризиків, як можливість продовжити злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 на початку серпня 2015 року виїхала до м. Харцизськ Донецької області, тобто на час вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_11 вона перебувала поза межами Чернігівської області, тим більше, перебувала на тимчасово окупованій території.

Акт повідомлення особі про підозру має суттєве значення як для кримінального провадження в цілому (з моменту повідомлення про підозру розпочинається стадія притягнення до кримінальної відповідальності п. 14 ч. 1 ст. З КПК, з цього моменту обраховують строки досудового слідства ст. 219 КПК), так і для особи, якій здійснене це по¬відомлення, набуття статусу підозрюваного (ч. 1 ст. 42 КПК). Наявність в особи статусу підозрюваного є умовою для застосування щодо неї запобіжних та інших заходів забезпечення кримінального провадження, в результаті чого можуть мати місце істотні обмеження прав і свобод.

Окрім того, в особи з моменту повідомлення про підозру виникає право на захист. Тому правова регламентація моменту повідомлення про підозру і застосування відповідних норм КПК має узгоджуватися з принципом юридичної визначеності. Реалізації цього принципу важко домогтися в разі вручення повідомлення про підозру під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи, як це передбачено ч. 2 ст. 135 КПК.

Слідчий вручив повідомлення про підозру співмешканцю ОСОБА_6 , які на час вручення такого повідомлення фактично разом не проживали: він проживав на території Чернігівської області, підозрювана виїхала на тимчасово окуповану територію до Донецької області, разом вони стали проживати в жовтні 2015 року, що прокурором не заперечується. Отже, в яких відносинах вони перебували з серпня по жовтень фактично не встановлено, як і не встановлено чи вручив (передав, повідомив тощо) ОСОБА_11 своїй співмешканці письмове повідомлення про підозру у даному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України передбачено вручення повідомлення про підозру під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає. Чи проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_6 разом в період часу з серпня по жовтень 2015 року достеменно не встановлено, доказів цього у матеріалах кримінального провадження не має.

Крім того, з лютого 2016 року по 2019 рік ОСОБА_6 проживала в смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області, від органів досудового слідства не переховувалась, отже виникають об`єктивні сумніви у тому, чому вона не була затримана і їй особисто не вручено повідомлення про підозру, не обрано запобіжний захід та не закінчено досудове розслідування.

Вказані фактичні обставини, не спростовані прокурором ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного перегляду.

Кримінальні правопорушення, скоєння яких інкримінується ОСОБА_6 , були вчинені в 2015 році, за цей проміжок часу (більше семи років), підозрювана до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувалась, підозра в інших кримінальних провадженнях їй не оголошувалась, що виключає вказаний прокурором ризик про можливість продовження злочинної діяльності підозрюваною у разі перебування на волі.

Самі лише припущення сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не підтверджуються належними доказами, не можуть свідчити, що підозрюваній має бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2022 року, про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_16 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_17