Справа № 201/5415/22
Провадження № 1-кс/201/1864/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання вказаного слідчого, погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 12.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Суть клопотання
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилався на те, що до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що невстановлені особи, у період часу з 18.01.2020 по 30.01.2020, знаходячись у невідомому місці, діючи за попередньою змовою групою осіб підробили офіційний документ, який в подальшому використали для перереєстрації права власності на транспортні засоби.

Як повідомив потерпілий в ході його додаткового допиту транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_2 , він придбав за 13 000 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_4 , він придбав за 13 500 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_6 , він придбав за 22 000 американських доларів. Таким чином, вказанним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду приблизно 597 477 тис. грн., 75 коп. Вказаними транспортними засобами заволоділи незаконно, шляхом обману, зловживання довірою, та підробкою підпису потерпілого.

Відповідно, транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_6 є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Тому, з метою збереження речового доказу слідчий просив накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю його вилучення на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, визначеного органом досудового розслідування.

Позиції сторін
Слідчий і потерпілий клопотання підтримали, на задоволенні наполягали.

Процесуальні питання
Відповідно до ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного висновку

Норми КПК України, які застосовуються при вирішенні клопотання
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів після його надходження до суду.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких дізнавачем (слідчим, прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи: (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є притаманний всім статтям Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого уповноважена особа звертається з клопотанням.

Згідно із ст. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлені слідчим суддею обставини
Як свідчать матеріали клопотання, до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що невстановлені особи, у період часу з 18.01.2020 по 30.01.2020, знаходячись у невідомому місці, діючи за попередньою змовою групою осіб підробили офіційний документ, який в подальшому використали для перереєстрації права власності на транспортні засоби.

Під час досудового розслідування в якості потерпілого допитаний ОСОБА_4 , який повідомив про те, що приблизно у жовтні-листопаді 2019 року потерпілий домовився з мало йому знайомим ОСОБА_7 , який займався продажом підтриманих транспортних засобів, про те, що останній на усній основі приймає від потерпілого належні йому транспортні засоби: транспортний засіб марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , білого кольору, він: НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , синього кольору, він: НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , білого кольору, він: НОМЕР_5 , які в подальшому ремонтує на одному з СТО м. Дніпра, виставляє останні на продаж та отримує свою частку від продажу вказаних транспортних засобів. В подальшому, приблизно жовтні-листопаді 2019 року потерпілий ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. 136А по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпро, передав ОСОБА_7 належні йому на праві власності транспортні засоби: транспортний засіб марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , білого кольору, він: НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , синього кольору, він: НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , білого кольору, він: НОМЕР_5 , ключі та свідоцтва про реєстрацію вищевказаних транспортних засобів.

В подальшому, ОСОБА_7 завірив потерпілого ОСОБА_4 про те, що триває тривалий процес ремонту вищевказаних транспортних засобів. З огляду на вищевказане, потерпілий ОСОБА_4 довіряючи ОСОБА_7 не турбував його, та поїхав до м. Стамбул, де перебував у період часу з 18.01.2020 по 28.02.2020. По приїзду до України потерпілий ОСОБА_4 дізнався від ОСОБА_7 про те, що належні йому вищевказані транспортні засоби були продані, шляхом підробки його підпису. На теперішній час потерпілий ОСОБА_4 залишився без належних йому вищевказаних транспортних засобів та без грошових коштів, отриманих ОСОБА_7 від їх продажу.

Також, як повідомив потерпілий ОСОБА_4 він бачив свої транспортні засоби по вул. м. Дніпра, однак на останніх знаходилися інші державні реєстраційні номера, а саме: на транспортному засобі марки «Volkswagen Transport», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_1 , замість державного реєстраційного номеру НОМЕР_7 , знаходився державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , замість державного реєстраційного номеру НОМЕР_8 знаходився державний реєстраційний номер НОМЕР_10 ; на транспортному засобі марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , замість державного реєстраційного номеру НОМЕР_9 знаходився державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , які він впізнав за зовнішнім виглядом.

В період часу з 18.01.2020 по 28.02.2020 потерпілий ОСОБА_4 перебував у Стамбулі, тому він не міг підписати вказані договір комісії №7849/20/000253 та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000253 від 21.01.2020, про останній зазначає під час його допиту, та зазначає про те, що ніяких договір він не підписував.

Згідно листа з Головного сервісного центру МВС ГСЦ МВС в Дніпропетровській області:

- транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_9 після 13.11.2013 (власник ОСОБА_4 ) був перереєстрований на нового власника 24.01.2020 (власник ОСОБА_6 нові д.н.з. НОМЕР_6 ) та 08.10.2020 (видача тимчасового реєстрового талону по дорученню чи іншого документу право користування). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31Д.

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , білого кольору, він: НОМЕР_1 після 30.03.2010 (власник ОСОБА_4 ) був перереєстрований на нового власника 24.01.2020 (власник ОСОБА_6 - нові д.н.з. НОМЕР_11 ) та 03.09.2020 (власник ОСОБА_8 нові д.н.з. НОМЕР_2 ). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31Д.

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , синього кольору, він: НОМЕР_3 після 03.10.2015 (власник ОСОБА_4 ) був перереєстрований на нового власника 21.01.2020 (власник ОСОБА_9 нові д.н.з. НОМЕР_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (власник ОСОБА_10 нові д.н.з. НОМЕР_4 ) та 31.03.2021 (перереєстрація при переобладнанні без заміни номерних агрегатів). Вказані реєстраційні дії мали місце у ТСЦ 1249, що розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 31Д.

07.06.2022 отримано тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ТСЦ МВС 1249, а саме:

- оригінали повного пакету документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , на ОСОБА_9 за д.н.з. НОМЕР_10 , що мало місце 21.01.2020, відповідно до яких встановлено, що 21.01.2020 між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі ОСОБА_11 та ОСОБА_4 складений договір комісії №7849/20/000255, відповідно до якого ТОВ «Укравтотрейд-групп» зобов`язується за дорученням ОСОБА_4 вчинити від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_12 . Також ОСОБА_4 підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000255 від 21.01.2020;

- оригінали повного пакету документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , на ОСОБА_6 , з д.н.з. НОМЕР_6 , що мало місце 24.01.2020, відповідно до яких встановлено, що 21.01.2020 між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі ОСОБА_11 та ОСОБА_4 складений договір комісії №7849/20/000252, відповідно до якого ТОВ «Укравтотрейд-групп» зобов`язується за дорученням ОСОБА_4 вчинити від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 з д.н.з. НОМЕР_13 . Також ОСОБА_4 підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000252 від 21.01.2020.

Згідно висновка експерта №СЕ-19/104-22/14881-ПЧ від 10.06.2022 в документах, які стали підставою для перереєстрації вказаних транспортних засобів підпис в графі потерпілого, залишений не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Таким чином, враховуючи той факт, що продажі вищевказаних транспортних засобів відбувалися без відома та без участі потерпілого ОСОБА_4 , їх перереєстрація є незаконною, шляхом підробки підпису останнього.

Як повідомив потерпілий в ході його додаткового допиту транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_2 , він придбав за 13 000 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_4 , він придбав за 13 500 американських доларів; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_6 , він придбав за 22 000 американських доларів. Таким чином, вказанним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду приблизно 597 477 тис. грн., 75 коп. Вказаними транспортними засобами заволоділи незаконно, шляхом обману, зловживання довірою, та підробкою підпису потерпілого.

Відповідно, транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_1 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, синього кольору, він: НОМЕР_3 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , який наразі має д.н.з. НОМЕР_6 є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Висновки
Слідчий в своєму клопотанні зазначає мету накладання арешту збереження речових доказів.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що майно є речовим доказом, що зберегло на собі сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

Станом на сьогоднішні день триває досудове розслідування кримінального провадження, встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлюється коло осіб, яке має відношення до вчинення кримінального правопорушення, здійснюються заходи щодо встановлення інших осіб, які мають відношення до наведеного злочину, яких слід перевірити на причетність до вчинення кримінального правопорушення шляхом проведення слідчих та процесуальних дій, які потребують додаткового часу, здійснюються заходи щодо розшуку майна, тому наявні всі підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане майно.

Загалом, у клопотанні належним чином розкрито, яке відношення майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки постановою майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Таким чином транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 , має значення речового доказу, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, та є набутим кримінально протиправним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також може зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, полягає також у доцільності проведення відповідних судових експертиз.

Тому дослідивши матеріли клопотання, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, передача в позику, знищення, переробка і т. ін.)

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

На переконання слідчого судді, будь-які умисні дії щодо майна включаються в поняття «розпорядження» - правомірності власника.

Разом з тим слідчий суддя враховує, що автомобілем незаконно заволоділи невстановлені особи, які, можливо, на теперішній час ним користуються або автомобіль незаконно переданий у користування іншим особам. Отже, автомобіль є об`єктом злочину. Наразі існує ризик того, що автомобіль як речовий доказ може бути пошкоджений, знищений, змінений, проданий, тощо, крім того на ньому можуть міститися сліди вчинення кримінального правопорушення, тому даний автомобіль має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речових доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт шляхом позбавлення права на розпорядження і користування майном, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до неправомірного вибуття майна з власності.

Слідчим суддею встановлено, що накладення арешту на вказаний автомобіль надасть можливість вжити додаткових заходів, спрямованих на його розшук та виявлення. При цьому не накладення арешту призведе до подальшого приховування вказаного речового доказу.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на розпорядження і користування на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: НОМЕР_5 , з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю його вилучення на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, визначеного органом досудового розслідування.

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1