Справа № 463/4234/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/527/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представники власника майна: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_8 на ухваду слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 240 КК України про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на майно виявлене під час проведення огляду земельної ділянки від 18 до 34 кілометра вверх за течією по річці Десна від місця впадіння в річку Дніпро, Броварського району Київської області, де розташовані Північна та Південна ділянки Спаського родовища, з залученням спеціалістів Державної служби геології та надр України, а саме, на корисні копалини: склад піску № 3 площею 4,4139 га, орієнтовним об`ємом 2 318 м3, що розміщується на території ділянки Спаського родовища піску, Північної та Південної ділянки, що знаходиться в руслі р. Десна, з 18 км по 34 км, яка використовується ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД» згідно спеціального дозволу на користування надрами №6391 від 13.08.2020, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та будь-яким іншим чином розпоряджатися (користуватися) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти).

Не погоджуючись рішенням суду, представник власника майна адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволені клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №00000455 від 14.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна - відмовити повністю.
Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та належним чином невмотивованою й такою, що істотно порушує конституційні права власника майна.
На думку апелянта, під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного судового рішення.
Зазначає, що у клопотанні та в матеріалах досудового розслідування відсутні докази того, що виявлений та вилучений пісок набутий ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ-Сервіс ЛТД» протиправним шляхом, оскільки ТОВ «БУДІДУСТРІЯ-Сервіс ЛТД» здійснено видобуток корисної копалини на підставі Спеціального дозволу на користування надрами №6391 від 20 січня 2020 року, виданого відповідно до наказу №204 від 27.06.2019 року, зі строком його дії до 03.09.2029 року, та угоди №6391 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, а також Акта про надання гірничого відводу та в межах техніко-економічних показників розробки родовищапіску, затверджених протоколом ДКЗ №4616 від 12.12.2018, а відтак вважає, що виявлені та вилучені відвали піску видобуті ТОВ «БУДІДУСТРІЯ-Сервіс ЛТД» у законний спосіб.
Звертає увагу, що слідчим суддею Личаківського районного суду накладено арешт на пісок щодо якого існує нескасоване рішення Святошинського районного суду м.Києва від 05.04.2021 у справі №759/5333/21, згідно якого аналогічне за змістом клопотання прокурора про накладення арешту на майно задоволено частково та накладено арешт на майно ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», вилучене 16.03.2021 а саме: пісок в загальній кількості 104 897 m3, із забороною його відчуження, розпорядження та користування.
Вказує, що прокурором умисно подано 6 окремих клопотань про накладення арешту на майно, з метою введення в суду оману, приховування дійсної мети та завдань, адже за версією слідства в ході проведення огляду виявлено порушення встановлених правил використання надр по видобутку річкового піску Спаського родовища в обсязі 104, 897 м3, а загальний об`єм піску, який був виявлений на картах намиву, складає - 354 093м3.
На думку апелянта, слідчий суддя вдався до формальних тверджень, наведених прокурором в клопотанні, щодо віднесення виявленого та вилученого піску до речових доказів у кримінальному провадженні, а постанова слідчого про визнання речовими доказом майна, яке зазначене в клопотанні прокурора, не містить мотивів прийняття постанови, а також їх обґрунтування та постановлена у кримінальному провадженні №0000096 від 08.02.2019, яке не має будь-якого відношення до фактичних обставин у даному провадженні.
Стверджує, що слідчим суддею застосовано арешт без дотримання засад розумності та співмірності, а також без врахування наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Так, внаслідок арешту буде завдано збитків: власнику майна ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ-Сервіс ЛТД» у вигляді штрафних санкцій та упущеної вигоди; замовникам піску (будівельним організаціям), що призведене до зупинення будівництва багатьох об`єктів на території Київської області;державі Україні у вигляді недоотриманих податків та зборів (рентної плати, податку на прибутку, ПДФО, ЄСВ, тощо).
Вважає, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді належним чином не обґрунтовано мети даного арешту та завдання, яке може бути виконано у даному кримінальному провадженні у випадку його накладення.
Також зазначає, що ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» не є суб`єктом злочинів щодо яких здійснюється досудове розслідування, зважаючи на те, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном та не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.
Вказує, що чинне законодавство визначає ТОВ «Будіндустрія-Серівіс ЛТД» як самостійний, незалежний від учасників (засновників), суб`єкт правовідносин, а посилання слідчого судді на те, що наявність правопорушень ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» підтверджується правопорушеннями, виявленими Державною службою геології та надр України в результаті перевірок діяльності щебеневих кар`єрів, що входять до сфери управління групи компаній «Юнігран» та ОСОБА_9 , на думку апелянта, є неналежним доказом.
Разом з тим вважає, що слідчим суддею не надано оцінки порушенню прокурором правил підсудності під час подачі клопотання про арешт майна, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації органу досудового розслідування - Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань є місто Київ, вулиця Панаса Мирного, 28, поштовий індекс 01011, відповідно місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходяться органи досудового розслідування Головного слідчого управління ДБР є Печерський районний суд міста Києва.
Стверджує, що посилання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на те, що нібито під керівництвом громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 група компанії (до якої в тому числі входить ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД») здійснює протиправну діяльність, носить характер інформації, яка в судовому порядку рішенням Малинського районного суд Житомирської області від 17.08.2021 визнана недостовірної та спростованою.
На думку апелянта, інформація, на яку посилається прокурор у клопотанні та яка стала підставою для постановлення ухвали про накладення арешту на майно, є не достовірним та недопустимим доказом.
11.07.2022 від прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких прокурор просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.
Зазначає, що при винесенні ухвали свідчим суддею враховано правові підстави арешту майна підприємства, обставини діяльності якого входять до обставин, які досліджуються під час досудового слідства та становлять предмет доказування у кримінальному провадженні.
Вказує, що вилучені склади піску відповідають критеріям речових доказів, визначених ст.98 КПК України з огляду на обставини: незаконного видобутку піску за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 cm. 240 КК України; самовільного зайняття земельних ділянок посадовими особами ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД» ч. 2 cm. 197-1 КК України, шляхом розміщення піску на земельних ділянках громадян, територіальної громад та державної власності за відсутності правових підстав; безгосподарського використання земель (ч. 3 cm. 254 КК України); ухилення посадових осіб ТОВ «Будіндстрія-сервіс ЛТД» від сплати податків у вигляді рентних платежів на 8,7 млн. грн., шляхом проведення операцій з пов`язаними юридичними особами та продажу продукції у період 2019-2021 року за заниженими цінами (ч.2 ст.212 КК України).
Також вказує, що в межах кримінального провадження досліджуються обставини можливого зловживання службовим становищем співробітниками національної поліції, інших правоохоронних органів та державної екологічної інспекції, що призвело до тяжких наслідків в розрізі протиправної діяльності посадових осіб групи компаній ТОВ «Юнігран», ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД».
Сторона обвинувачення зазначає, що сукупність обставин та доказів у кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом свідчать про ймовірну причетність посадових осіб ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» до обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні. Вказаним обставинам було надано належну оцінку слідчим суддею під час розгляду клопотання по суті.
Вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовуються представленими доказами по справі та стосуються обставин, які на даному етапі слідства та судового розгляду не є предметом та суперечать фактичним обставинами справи.
Щодо твердження апелянта, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на пісок, на який накладено арешт Святошинським районним судом м.Києва вказує, що згідно п.3 ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства.
Також прокурор звертає увагу, що доводи апелянта щодо недостовірності у клопотанні про арешт майна інформації щодо громадянства ОСОБА_9 спростовуються зібраними доказами у кримінальному провадженні, якими беззаперечно встановлені обставини наявності у фізичної особи ОСОБА_9 російського громадянства.
28.07.2022 від представника власника майна адвоката ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких адвокат просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у клопотанні про арешт майна - склад піску № 3 площею 4,4139 га, орієнтовним об`ємом 2318 m3, що розміщується на території ділянки Спаського родовища піску, північної та Південної ділянки, що знаходиться в руслі р. Десна, з 18 км по 34 км, яка використовується ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД» відмовити в повному обсязі.
Зазначає, що твердження, на які посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні про арешт майна є надуманими та спотвореними, з метою створення оманливих підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД».
Вважає, що стороною обвинувачення не доведена можливість використання вилученого майна як речового доказу, не вказано які саме сліди кримінального правопорушення містить на собі безпосередньо склад піску №3 площею 4.4139 га орієнтовним об`ємом 2318 m3, також до матеріалів клопотання не додано жодного доказу, що саме ці вилучені корисні копалини, є такими, що видобуто без спеціального дозволу.
Вказує, що спосіб примусового вилучення майна, здійснене в рамках кримінального провадження №0000455 від 14.04.2022 не відповідає нормам чинного законодавства України.
Заслухавши доповідь судді, виступ представника власника майна адвоката ОСОБА_7 - на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив таку та просив судове рішення залишити без змін, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000455 від 14.04.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 240 КК України, за фактами можливого зловживання службовим становищем та службової недбалості посадових осіб Державної служби геології та надр, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, під час видачі дозволів на спеціальне користування надрами, а також за фактом незаконного видобування корисних копалин, що потягло тяжкі наслідки.
В рамках даного кримінального на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова проведено огляд земельної ділянки від 18 до 34 кілометра вверх за течією по річці Десна від місця впадіння в річку Дніпро, Броварського району Київської області, де розташовані Північна та Південна ділянки Спаського родовища, з залученням спеціалістів Державної служби геології та надр України, за результатами чого було виявлені значні порушення встановлених правил використання надр по видобутку річкового піску Спаського родовища в обсязі 104,897 м2, допущені ТОВ Будіндустрія Сервіс ЛТД .

10.06.2022 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на корисні копалини: склад піску № 3 площею 4,4139 га, орієнтовним об`ємом 2 318 м3, що розміщується на території ділянки Спаського родовища піску, Північної та Південної ділянки, що знаходиться в руслі р. Десна, з 18 км по 34 км, яка використовується ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД» згідно спеціального дозволу на користування надрами №6391 від 13.08.2020, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та будь-яким іншим чином розпоряджатися (користуватися) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти).

Задовольняючи клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя врахував, що вказане у клопотанні майно згідно постанови слідчого ОСОБА_10 від 08.06.2022 (а.с. 92-119),визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя також вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Апеляційні доводи про відсутність доказів набуття ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ-Сервіс ЛТД» виявленого та вилученого піску протиправним шляхом та неналежність доказів сторони обвинувачення, колегія суддівне бере до уваги, оскільки оцінка сукупності доказів з точки зору вагомості, належності, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті. Вказані апелянтом обставини належать до фактичних обставин кримінального провадження, а тому такі мають досліджуватися, у випадку, якщо кримінальне провадження надійде до суду, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано мети арешту майна та завдання, яке може бути виконано у випадку накладення арешту, не відповідають дійсності.
Як вбачається з матеріалів справи, постановляючи ухвалу, слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо задоволення клопотанні прокурора про арешт майна, вказавши, що метою арешту є збереження майна, яке має статус речового доказу у кримінальному провадженні таунеможливлення настання наслідків, що можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.
Твердження апелянта про недотримання слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майна засад розумності та співмірності, а також неврахування наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Крім того, зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.
Доводи представника власника майна ОСОБА_7 , що стороною обвинувачення не доведена можливість використання вилученого майна як речового доказу, не вказано, які саме сліди кримінального правопорушення містить на собі безпосередньо склад піску №3 площею 4.4139 га орієнтовним об`ємом 2318 m3., колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що майно, зазначене у клопотанні прокурора, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000455 від 14.04.2022 року.
З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Що стосується апеляційних доводів власника майна про те, що клопотання про арешт майна подано з порушенням правил підсудності, то такі апеляційний суд вважає безпідставними, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Так, органом досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні є Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, у складі якого діють, зокрема, перший та другий відділи Управління з Досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями.
У період звернення з клопотанням про арешт майна у межах кримінального провадження №0000455 від 14.04.2022 року досудове розслідування здійснювали слідчі Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.
Наказами Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 від 01 березня 2022 року №120-дск, від 04 березня 2022 року №121-дск та від 15.03.2022 року №124-дск, у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях першим та другим відділам Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності, яким здійснюється досудове розслідування даного провадження, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями визначено місце знаходження Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові, яке знаходиться у межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.
Враховуючи вище вказане, при зверненні прокурором до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про арешт майна, було дотримано правил територіальної підсудності, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 09 червня 2022 року у справі №463/1712/22.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, апеляційні доводи, на які покликаються представники власника майна ТОВ «Будіндустрія-сервіс ЛТД», не спростовують висновків слідчого судді та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та обґрунтованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4