Справа № 577/1941/22
Провадження № 1-кс/577/735/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" червня 2022 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Конотопського міськрайонного суду Сумської області клопотання слідчого слідчого відділення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000470 від 25.06.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

27.06.2022 року слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту арешт на вилучене під час огляду 24.06.2022 майно, а саме: автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 і свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження, користування.

Клопотання обґрунтовує тим, що 24.06.2022 близько 17:00 год. під час несення служби на блокпосту на виїзді з м. Конотоп Сумської області в напрямку м. Батурин Чернігівської області, що розташований на трасі Р-61 в районі повороту до с. Попівка Конотопського району Сумської області під час введення в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України, працівником поліції ОСОБА_5 на підставі п. 10 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого Постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 зупинено транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався із м. Конотоп Сумської області в напрямку м. Ніжин Чернігівської області, у зв`язку з проїздом вказаного транспортного засобу через блокпост.

За вказаним фактом слідчим відділом Конотопського РВП ГУНП в Сумській області 25.06.2022 року були внесені відомості до ЄРДР за № 00000470 та розпочате досудове розслідування, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Під час перевірки документів на підставі п.3 ч.1 ст.32 ЗУ «Про національну поліцію», п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та п.п. 4, 5, 7 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого Постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 працівником поліції - поліцейським ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 виявлено, що водій транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 керував транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Перед складенням протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності працівниками поліції на підставі ч.1 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій і настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на узбіччі проїзної частини траси АДРЕСА_2 (в районі повороту до с.Попівка Конотопського району Сумської області) 24.06.2022 близько 17:00 год. неодноразово пропонував працівнику поліції поліцейському ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 неправомірну вимогу в сумі 1 000 грн. за не притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно чого був неодноразово попереджений працівником поліції про кримінальну відповідальність за пропозицію і дачу неправомірної вигоди, що згідно наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», п. 6 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого Постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 і п.1 ч.1 ст.40 ЗУ «Про національну поліції» зафіксовано на службову боді-камеру, яка знаходилася на однострої працівника поліції ОСОБА_5

Відразу про даний факт працівник поліції ОСОБА_5 повідомив ситуаційний центр ГУНП в Сумській області по номеру телефону «102».

Під час огляду 24.06.2022 на трасі Р-61 на блокпосту на виїзду з м. Конотоп в напрямку Чернігівської області (в районі повороту до с. Попівка) виявлено та вилучено автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 , на якому ОСОБА_7 рухався до місця вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на вказаний транспортний засіб.

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує.

Власник автомобіля в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши докази долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК Україниу клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 2. ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як вбачається із клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, Під час огляду 24.06.2022 на трасі Р-61 на блокпосту на виїзду з м. Конотоп в напрямку Чернігівської області (в районі повороту до с. Попівка) виявлено та вилучено автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 , на якому ОСОБА_7 рухався до місця вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на вказаний транспортний засіб.

25.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №00000470 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Постановою слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 27.06.2021 року автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 і свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Вказаний транспортний засіб був вилучений, оскільки є речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту - відповідність вилученого автомобіля критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів, який вважають, містить на собі сліди злочину, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів клопотання, витягу з ЄРДР, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту на вилучений автомобіль з метою збереження речових доказів. Проте слідчим в клопотанні про накладення арешту, постанові про визнання речовими доказами, також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказаний автомобіль віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні.

Наявність постанови про визнання майна речовим доказом саме по собі не є підставою для накладення арешту.

Таким чином, зі змісту клопотання убачається, що воно виходить за межі доказування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.11.2013 р. в справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні п. 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

Враховуючі названі обставини, слідчий суддя вважає, що у разі накладення арешту на зазначене майно, не буде дотримана розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 04 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 та автомобіль марки «ГАЗ 3110» н.з. НОМЕР_1 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1