ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1295/22 Справа № 191/3957/15-к Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001474 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`ївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на військовому обліку не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
20 вересня 2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки,
28 грудня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, 23 березня 2020 року Ухвалою Вінницького апеляційного суду вирок залишено без змін,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року ОСОБА_8 , визнано винним у скоєні злочинів, за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2019 року більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахується з 29 червня 2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 07 серпня 2015 року до 19 травня 2017 року та з 29 червня 2020 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
За обставин встановлених судом першої інстанції, Близько о 23.00 години 29 липня 2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних відносин у нього виникла сварка з потерпілим ОСОБА_9 , маючи раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, розташованого за вище вказаною адресою, усвідомлюючи значення і суспільно- небезпечний характер власних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті потерпілого, умисно, кулаками обох рук наніс не менше 4 послідовних ударів в область голови ОСОБА_9 , від яких останній не втримався на ногах та впав на землю горілиць. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який знаходився в положенні лежачі на спині, продовжив спричиняти потерпілому тілесні ушкодження по тулубу шляхом нанесення ударів ногами та стрибаючи всім своїм тілом в область грудної клітини ОСОБА_9 , яких загалом було не менше 4.
У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді:
-закритої внутрішньочерепної травми: синців верхнього і нижнього повік обох очей, синця правої щоки, забитих ран слизової оболонки верхньої губи, крововилив слизової оболонки нижньої губи, крововиливу в м`які покривні тканини волосистої ділянки голови у тем`яно-скронево-потиличній області справа, інфільтруючого крововиливу у лівий скроневий м`яз, крововиливи під оболонки головного мозку, які у своїй сукупності відносяться стосовно до живих осіб відповідають категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення.
-поперечних переломів ребер зліва ll-IV-ro, справа IV-VI, які як кожне окремо так і у своїй сукупності стосовно до живих осіб відповідають категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні.
Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок закритої внутрішньомозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку з подальшим розвитком набряку-набухання речовини головного мозку.
Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду від 28 грудня 2019 року, призначити покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 20 вересня 2012 року і остаточно призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В іншій частині вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що при обранні міри покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вказує на те, що суд першої інстанції, не в повній мірі врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, має дві судимості у зв`язку з вчиненням тяжкого та нетяжкого злочинів, один з яких було вчинено під час випробувального терміну, інший під час слухання даного кримінального провадження, що на думку прокурора свідчить про стійку антисуспільну, кримінальну поведінку ОСОБА_8 , та його небажання ставати на шлях виправлення.
Також зазначає про те, що належним чином не було враховано те, що ОСОБА_8 до затримання не працював, постійного джерела доходу не мав, вину у вчиненому злочині визнав частково, не засуджує своїх дій, а також наявність обтяжуючих обставин, а саме рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу на те, що було необґрунтовано визнано доведеним наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття Войтоніса, оскільки обвинувачений не виявив бажання виправити ситуацію, допомоги потерпілому після побиття не надав, швидку допомогу не викликав, шкоду, заподіяну своїми злочинними діями, не відшкодував, що свідчить про нехтування обвинуваченим загальнолюдськими моральними цінностями, а також, на думку прокурора, крайню зневагу до людського життя та вказують на виключну небезпеку його особи для суспільства.
Акцентує увагу на тому, що суд не звернув уваги на характер, кількість, силу та жорстокість, якою ОСОБА_8 наносив потерпілому удари, та те що левова частина прийшлась на життєво важливо частину тілу, а саме на голову потерпілого.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.
З урахуванням того, що на теперішній час конвоювання обвинувачених не здійснюється через те, що на території України введено воєнний стан, та участь обвинувачених можлива лише в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, то судом апеляційної інстанції була забезпечена така можливість, однак обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від розгляду справи в режимі відеоконференції, а тому на переконання колегії суддів розгляд даного провадження можливо провести за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 2 ст. 121 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, інші учасники апеляційних скарг не подавали, тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, та всі обставини, що впливають на покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у відповідності до ст 67 КК України, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що з урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання визначеного в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, що на думку апеляційного суду є достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідно до наслідків вчиненого правопорушення та достатнім для запобігання вчиненню обвинуваченим нових правопорушень.
Апеляційний суд, також приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
З врахуванням наведеного, апеляційний суд не виявив порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.
Щодо доводів прокурора про те, що судом першої інстанції було необґрунтовано визнано наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, то колегія суддів вважає таке твердження хибним, оскільки факт щирого каяття особи у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження, а саме, у процесуальних документах, складених під час досудового розслідування, та в обвинувальному акті, наслідком розгляду якого став вирок, що оскаржується, з якого убачається, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є щире каяття, у зв`язку з чим як прояв суб`єктивної поведінки обвинуваченого ця обставина існувала безпосередньо із моменту вчинення злочину, а не виникла внаслідок тягаря зібраних доказів та невідворотності покарання.
Твердження прокурора про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на характер, кількість, силу та жорстокість, якою ОСОБА_8 наносив потерпілому удари, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки судом першої інстанції було надано належну оцінку обставинам справи, поведінці обвинуваченого під час вчиненого злочину, та дані факти були враховані при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому більш суворого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважаючи доводи прокурора необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И ЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4