Справа № 450/1200/22 Провадження № 1-кс/450/409/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю старшого дізнавача СД ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , законного володільця майна ОСОБА_4 , адвоката законного володільця майна ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у м. Пустомити клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному проваджені за ст. 290 КК України внесене до ЄРДР за № 0000081 від 30.04.2022 року, яке надійшло на розгляд слідчого судді 02.05.2022 року,

Cтарший дізнавач СД ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити з підстав викладених у ньому.

Адвокат законного володільця майна ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання слідчого про арешт автомобіля заперечив, пояснив, що необхідності накладення арешту на даний час немає, вказане майно було законним чином придбане ОСОБА_4 . Також пояснив, що зобов`язується зберігати автомобіль до прийняття остаточного рішення по справі, надати автомобіль для проведення експертиз. Тому просить відмовити у задоволенні клопотання і вважає, що таке майно підлягає поверненню законному володільцю.

Із аналізу матеріалів клопотання та доданих до нього документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання слідує:

29.04.2022 року відділом поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.04.2022 до ВП №3 ЛРУП №2 надійшло повідомлення із служби 102, про те що судовий експерт Львівського НДЕКЦ МВС в ході огляду автомобіля на території ТСЦ 4649 за адресою: Львівська область, с. Зимна Вода, вул. Городоцька 16, а саме Шкода Октавія Скаут н.з. 30АТСЕ (реєстрація республіка Чехія) виявив ознаки перебиття та зміни номера шасі вказаного автомобіля. ІТС ІПНП 3316

З даного приводу відібрано письмове пояснення у власника автомобіля Шкода Октавія Скаут н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий повідомив, що 19.04.2022 він перебував у місті Прага, Республіка Чехія, де шукав для придбання легковий автомобіль для власних потреб, та на стоянці фірми під назвою «Аures Holdings», Dopravaku 874/15, НОМЕР_2 знайшов автомобіль який йому сподобався, а саме Шкода Октавія Скаут н.з. НОМЕР_1 та придбав його за суму 135 998 чеських крон, в подальшому зареєструвавши на себе, після чого самостійно пригнав його на територію України для подальшої реєстрації та поставки на облік, для цього 29.04.2022 перебуваючи на території ТСЦ 4649 що за адресою: Львівська область, с. Зимна Вода, вул. Городоцька 16, де в ході огляду його автомобіля судовим експертом, останній повідомив, що номер шасі автомобіля перебито, хто міг внести зміни в номер кузова автомобіля гр. ОСОБА_4 невідомо.

Також по даному факту отримано пояснення від судового експерта Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_7 , який безпосередньо здійснював огляд автомобіля Шкода Октавія Скаут, який повідомив, що в ході візуального огляду автомобіля у відповідності до сукупних ознак, які візуально було видно по вказаній автомашині, виявив ймовірні, а в подальшому використовуючи засоби змиття ЛКП автомобіля підтвердив факт наявності втручання в номер шасі автомобіля Skoda Octavia Scout vin НОМЕР_3 , попередньо ймовірний оригінальний номер кузова автомобіля Skoda Octavia Scout - ТМВКЕ21Z478029760.

29.04.2022 року вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключ запалювання від нього вилучено під час огляду місця події старшим дізнавачем СД ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3 .

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 і 3ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З витягу кримінального провадження № 0000081 вбачається, що 30.04.2022 року було внесені до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 29.04.2022 до ВП №3 ЛРУП №2 надійшло повідомлення із служби 102, про те що судовий експерт Львівського НДЕКЦ МВС в ході огляду автомобіля на території ТСЦ 4649 за адресою: Львівська область, с. Зимна Вода, вул. Городоцька 16, а саме Шкода Октавія Скаут н.з. 30АТСЕ (реєстрація республіка Чехія) виявив ознаки перебиття та зміни номера шасі вказаного автомобіля.

В подальшому, 29.04.2022 р. в ході огляду місця події вищевказаний транспортний засіб та ключ запалення, свідоцтво про реєстрацію т/з до такого були вилучені.

Згідно матеріалів справи власником вказаного автомобіля є ОСОБА_4 .

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. п. 2, 3 ч. 2ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів свідчить про те, що дізнавачем не обґрунтовано та не доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні майна, а саме автомобіля марки Шкода Октавія Скаут н.з. НОМЕР_1 (реєстрація республіка Чехія), свідоцтва про реєстрацію т/з, ключа запалювання від автомобіля можливість їх використання як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_4 , причетність якого до інкримінованого злочину не встановлено, завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Стаття 290 КК України, за якою проводиться досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню, передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Клопотання дізнавача про арешт майна містить формальний перелік підстав для його арешту у вигляді переліку відповідних положень норм КПК. В матеріалах, наданих до суду органом досудового слідства, відсутні будь-які докази, які вказують на вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 290 КК України, а також відсутні дані про те, що зазначені у клопотанні речі відносяться до предмету вказаного складу злочину, та мають критерії, вказані в ст. 167 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що вказане майно було законним чином придбане ОСОБА_4 , а тому відсутні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, дізнавачем не доведено, що вищевказаний транспортний засіб, а також свідоцтво про реєстрацію т/з, ключ до запалення вищевказаного транспортного засобу, на які необхідно накласти арешт, можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні, зважаючи на відсутність належним чином вмотивованого процесуального рішення слідчого щодо визнання вказаного майна речовим доказом із наведенням відповідного обґрунтування.

Відповідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Однак, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді вбачається, що дізнавачем та прокурором не доведено належними та достовірними даними існування обставин, які б давали підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном - автомобілем марки Шкода Октавія Скаут н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію т/з, ключем запалювання від даного автомобіля.

Слідчим суддею враховується можливість настання наслідків, розумність та співрозмірність накладення такого арешту, а саме враховується розумний баланс між забезпеченням інтересів, задля яких застосовується арешт майна, з метою сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності, а також забезпеченням інтересів інших осіб, недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод.

Також, враховуються вимоги п.2 ч.3 ст.132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A№98).

Також суд звертає увагу на те, що мета накладення арешту на майно, а саме питання збереження речового доказу у виді автомобіля може бути досягнути шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання особи його фактичного володільця.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність слідчим необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод третіх осіб, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. 371 372 КПК України,

постановив :
в задоволенні клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному проваджені за ст. 290 КК України внесене до ЄРДР за № 0000081 від 30.04.2022 року,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1