Провадження №1-в/127/445/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засуджений ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду №22 в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд задовольнити подане ним клопотання, зазначив, що довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Представник ДУ «Вінницька ВК №86» ОСОБА_5 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого.

Прокурор ОСОБА_3 з приводу заявленого засудженим клопотання заперечував, оскільки засуджений за час відбування покарання працевлаштований не був, раніше неодноразово судимий, заохочення відсутні, тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, представника ДУ «Вінницька ВК №86», дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи на засудженого, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.01.2020 за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік.
Однак, в зв`язку з порушенням покладених судом обов`язків, на підставі подання органу з питань пробації, відповідно до ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.10.2020, ОСОБА_4 було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого відбувати покарання призначене вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.01.2020 у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до характеристики ОСОБА_4 за період відбування покарання в ДУ «Вінницької ВК №86» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався, у виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування установи не працевлаштований, підтримує соціальні зв`язки з донькою.
Відповідно до програми оцінки ризиків, рівень ймовірного вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 середній (155 балів).

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Разом із тим матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_4 за період відбування покарання має посередню характеристику, не працевлаштований, заохочень не має, що свідчить про не доведення ним свого виправлення.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, починаючи з 1985 року, вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, та був звільнений судом від відбування покарання з іспитовим строком, однак в зв`язку з невиконанням покладених обов`язків йому було скасовано звільнення від відбування покарання та направлено відбувати покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про небажання його ставати на шлях виправлення, тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня отримання копії ухвали.
Копію ухвали вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1