Справа № 185/5989/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001492 від 26 жовтня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Березівський, Березівського району,Кемеровської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого(визначений на досудовому слідстві) ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, 25.10.2020 приблизно о 17 годині 35 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , зі швидкістю 40 кілометрів на годину здійснював рух по правій смузі вул. Західнодонбаська, м. Павлограда, Дніпропетровської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, з боку вулиці Дніпровська у напрямку вул. Будівельна в місті Павлограді, та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 24 вулиці Західнодонбаська, по ходу його руху, та позначеного дорожнім знаком 5.35.1 і дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху. В цей же час, переконавшись у безпеці свого руху, проїжджу частину вул. Західнодонбаська в м. Павлограді по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху, почав перетинати пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у темпі повільного кроку з тростиною, яку тримав у руці для допомоги при ходьбі, з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . Рухаючись далі, водій ОСОБА_3 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «М 21412», не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та продовжив рух далі, тим самим створивши небезпеку іншим учасникам дорожнього руху. У ході подальшого руху водій ОСОБА_3 , виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де 25.10.2020 приблизно о 17 годині 40 хвилин навпроти будівлі № 24 по вул. Західнодонбаська в м. Павлограді допустив наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок наїзду пішохід отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 2.9. (а), п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:
п. 2.9.: «Водію забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху Україні призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_9 , заподіяно тілесні ушкодження, що відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Допитаний обвинувачений зазначив про визнання вини та показав, що він йшов нетверезий до дому з автобусної зупинки. Подзвонила його мама, якій більше 90 років та повідомила, що захлопнула з вулиці двері та не може попасти до житла, автомобіль був біля під`їзду, він пішов та взяв ключі та поїхав до матері. Коли їхав по вулиці Західно-Донбаській, то були сутінки, не пам`ятає чи була освітленою вулиця. Пішохідний перехід побачив, але потерпілого побачив вже перед правим крилом за 1.5 метрів. Пішохід був 1м. від бордюру на полосі руху обвинуваченого. Зіткнення відбулось правою передньою частиною автомобіля та водій через 4-5 метрів зупинився. Пішохід перекотився через перед автомобіля та впав. Рухався зі швидкістю 40 км/год. Погоджується, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Сім`ї потерпілого відшкодував 15000 грн. Пенсіонер розмір пенсії в середньому 9000 грн.

Погоджується з порушенням п. 2.9. (а), п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Чому не побачив пішохода, пояснити не може.
Під час допиту ОСОБА_5 , статус якого орган досудового розслідування визначив, як потерпілий з`ясовано, що він про ДТП дізнався від матері. Батько йшов зі школи після виборів. Він повертався додому десь в 17.30 годин. Батько розповів, що він вийшов на пішохідний перехід машин не було та він почав рух. Він рухався повільно з тростиною. Пройшов метрів три і побачив автомобіль, який його збив. Батько перебував в лікарні, з 25 числа перебував в реанімації, 27 його перевили в хірургію і 2.11.20 року його виписали додому. В нього була травма ноги, був гіпс на нозі. Обвинувачений компенсував 15000 грн. Батько помер не в результаті ДТП. Вважає себе потерпілим бо він його син. І він є його спадкоємцем.

Свідок ОСОБА_10 показав, що в жовтні 2020 року він у вечірній час, коли вечоріло, переходив дорогу, підійшовши до пішохідного переходу, побачив автомобіль, який їхав зі сторони вул. Дніпровської, з лівої сторони від нього. З протилежної сторони стояв дідусь. Дідусь вже почав переходити з тростиною по пішохідному переходу, пройшов десь метрів два. В автомобіля фари були увімкнені, але вони були не яскраві. Від удару його відкинуло до бардюру. Також свідок при пред`явлені фотознімків місця події вказав, де він перебував і звідки переходив дідусь дорогу.

Досліджено протокол огляду місця події від 25.10.20 року, відповідно до якого в 19.10 розпочато огляд місця події біля пішохідного переходу, який позначений відповідним знаком. Зафіксовано відсутність об`єктів, які перешкоджають оглядовості. На автомобілі зафіксовано пошкодження правої фари, правої частини капоту та вм`ятина правого переднього крила. Також зафіксовано осип пластику на відстані 1,95 м. від розмітки «Зебра»

Відповідно до довідки «Павлоградської лікарні інтенсивного лікування» від 16 листопада 2020 року потерпілий надійшов після травми в результаті ДТП. Кров та сеча на алкоголь негативна.

Автомобіль «Москвич 21412» днз НОМЕР_1 визнано речовим доказом та поміщено на спеціальний майданчик Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, в подальшому накладено арешт на вказаний автомобіль.

Досліджено протокол огляду транспортного засобу від 31 жовтня 2020 року, яким додатково оглянуто транспортний засіб на предмет ушкоджень, в ході якого зафіксовано ушкодження передньої правої частини автомобіля.
Відповідно до висновку експерта №723 від 10.12.2020 року досліджено труп ОСОБА_9 . Смерть потерпілого настала від фібринозно-гнійної пневмонії, яка ускладнилась легенево-серцевою недостатністю, що й призвело до безпосередньої причини смерті.
Також при експертизі трупу ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в лобній області справа, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на зовнішній поверхні правого колінного суглобу; синців на передньо- внутрішній поверхні правого плечового суглобу та у верхній третині правого плеча, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині з розповсюдженням на зовнішню поверхню правої гомілки у верхню третину, на задній поверхні правої гомілки у верхній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині з розповсюдженням на задньо-внутрішню поверхню лівої гомілки у верхню третину, на задньо-внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу; забійної рани на задній поверхні правої гомілки на рівні верхньої та середньої третини; закритого перелому велико- та малогомілкової кісток лівої гомілки в нижній третині, що відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів(предмету), які діяли по дотичній з місцем прикладанням у вищезазначені області, або при ударі об такі. Такими предметами могли бути виступаючі частини автомобіля та дорожнє покриття при ударі об нього. Дані ушкодження не перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.
За висновкам трасологічної експертизи від 22 грудня 2020 року встановити точне місце наїзду на пішохода експертним шляхом не виявилось можливим, але аналізуючи слідову інформацію, можливо зазначити що місце наїзду автомобіля на пішохода знаходилось перед слідовою інформацією «осип пластику» в поперечному напрямку в межах смуги руху автомобіля, в тому випадку, якщо дана слідова інформація була залишена вищевказаним ТЗ під час ДТП. Таким чином суд робить висновок що наїзд відбувся за 1,95м до місця осипу, зазначеному на схемі місця ДТП.
За результатами висновку «Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння» від 25 жовтня 2020 року обвинувачений перебував на момент огляду (18.30 годин), в стані алкогольного сп`яніння.
За повідомленням КП «Павлоград-світло» від 27 листопада 2020 року освітлення 25 жовтня 2020 року, по вул. Західнодонбаській від вул. Дніпровської до вул.. Будівельної, було ввімкнено в 17.14 год. та вимкнуто в 05.39 годин.
Відповідно до висновків автотехнічої експертизи від 24 березня 2021 року гальмова система та рульове управління автомобіля «М21412» на момент експертного огляду перебували в справному стані.
За повідомленням «Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з приводу ДТП виклик був отриманий в 17.35 годин.
Під час проведення слідчого експериментів за участі свідка ОСОБА_10 від 17 квітня 2021 року свідок вказав місце наїзду автомобіля на пішохода на пішохідному переїзді на відстані 2,80 м. від правого краю, також з показів свідка було заміряно середню швидкість руху пішохода.
Під час проведення слідчого експериментів за участі обвинуваченого від 24 травня 2020 року останній вказав, що помітив пішохода за пішохідним переходом, вказав розміщення автомобіля на дорозі та не зміг повідомити про темп руху потерпілого.
За висновками авто технічної експертизи від 22 червня 2021 року згідно версії потерпілого та свідка ОСОБА_10 у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. Не виконання вказаного пункту з технічної точки зору знаходиться в причинному зав`язку з настанням ДТП. Розглядаюч версію обвинуваченого експерт вказав що водій ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Відповісти на питання, чи міг водій запобігти ДТП та про наявність причинного зв`язку з версією обвинуваченого експерт не може дати відповіді на питання через неповідомленням останнім темпу руху пішохода. В той же час суд бере до уваги дані експертизи за версією ОСОБА_10 , оскільки його покази узгоджуються з даними слідчого експерименту та слідовою інформацією, зафіксованою протоколом огляду місця події.
Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Так дослідженими доказами доведено керування обвинуваченим транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенням ним п. 18.1 ПДР, що перебуває в прямому причинному зв`язку з подією ДТП, що призвело до спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до нетяжких необережних злочинів. Також суд враховую суспільну небезпеку даного злочину, а саме що обвинувачений, будучи в поважному віці сів за руль джерела підвищеної небезпеки, внаслідок чого, порушуючи ПДР спричинив негативні наслідки для потерпілого.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, є пенсіонером. Також органом пробаці підготовлено досудову доповідь, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення та обмеженя волі.
У якості пом`якшувальних обставин суд враховує повне визнання вини у вчиненому правопорушенні та вжиття заходів для часткового відшкодування збитків сім`ї потерпілого, активне сприяння встановленню істини у справі.

Обтяжуюча обставина: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, так прокурор просив призначити покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, інші учасники не заперечували проти позиції прокурора, пом`якшуючі обставини та обтяжуючу обставину, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті. Одночасно до обвинуваченого не можна застосувати покарання у вигляді обмеження волі, бо він є особою пенсійного віку. Тому враховуючи мету покарання, дані досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу ближче до максимальної межі.

Також з урахуванням обставин порушення водієм ПДР, а саме наїзд на потерпілого на пішохідному переході, позначеному як дорожньою розміткою, так і дорожнім знаком, стан алкогольного сп`яніння, позбавлення права керування транспортними засобами обвинуваченого відповідатиме завданням кримінального судочинства та особі обвинуваченого.

Окрім цього, представником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 подано позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 172000 грн., та до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення 1716, 59 грн матеріальної шкоди та 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Вирішуючи даний позов суд виходить з положень кримінального процесуального та цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа,якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ця правова норма чітко визначає предметну залежність позовних вимог у кримінальному судочинстві. Тобто в кримінальному провадженні можуть розглядатися не всі позови, а лише ті, які мають на меті відшкодування шкоди, завданої конкретним кримінальним правопорушенням.
Також ст. 128 КПК України кореспондується з положеннями ст. 55 КПК України.
В першу чергу необхідно вирішити, чи володіє ОСОБА_5 ознаками, які властиві потерпілому. Так, відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим в кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Таким чином, законодавець пов`язує наявність статусу потерпілого за наявності двох елементів 1 (матеріальний елемент): завдання моральної, фізичної, або майнової шкоди саме кримінальним правопорушенням; 2 (процесуальний елемент) - подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або залучення як потерпілого.
Суд розглядає кримінальне провадження лише щодо особи якій висунуте обвинувачення , тобто в рамках твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди особі, яка постраждала від ДТП - ОСОБА_9 , якому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Помер ОСОБА_9 внаслідок іншого захворювання. Тобто причина смерті не є наслідком ДТП, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_3 .
З огляду на формулювання обвинувачення, воно стосується дій ОСОБА_3 , внаслідок яких було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
Таким чином, з огляду на виклад фактичних обставин в обвинувальному акті та обсяг обвинувачення, відсутній матеріальний елемент, для наявності статусу потерпілого в сина ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , бо злочином завдано шкода не йому, а його батькові, який помер внаслідок причин, не пов`язаних з тілесними ушкодженнями отриманими в результаті ДТП. ОСОБА_5 лише є особою, яка ознайомлена з обставинами вчинення кримінального правопорушення та може виступати його правонаступником в цивільно-правовому сенсі.

Отже, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не володіє ознаками, які характеризують статус потерпілого.

Повертаючись до положень ст.. 128 КПК України, слід звернути увагу не те, що ця правова норма чітко визначає предметну залежність позовних вимог у кримінальному судочинстві. Тобто в кримінальному провадженні можуть розглядатися не всі позови, а лише ті, які мають на меті відшкодування шкоди, завданої конкретним кримінальним правопорушенням потерпілому.

Судом вище зазначено про те, що злочином завдано шкода не ОСОБА_5 , а його батькові, який помер не внаслідок ДТП, а з причин не пов`язаних з тілесними ушкодженнями отриманими в результаті ДТП. ОСОБА_5 лише є особою, яка ознайомлена з обставинами вчинення кримінального правопорушення та є правонаступником безпосереднього потерпілого ОСОБА_9 від злочину.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні позовні вимоги ОСОБА_5 не можуть бути вирішені, оскільки вони не підлягають розгляду саме в даному кримінальному провадженні, що не позбавляє права ОСОБА_5 звернутись до суду з позовам за правилами цивільного судочинства, в рамках якого обґрунтувати, що тільки він є правонаступником прав та обов`язків батька, в тому числі й щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої спричиненням його батькові тілесних ушкоджень середньої тяжкості як до винуватої особи, так і до страховика за правилами законодавства про ОСЦПВВНТЗ.

Тому керуючись ч. 6 ст.. 9 КПК України та такою засадою як доступ до правосуддя і верховенство права, цивільний позов необхідно залишити без розгляду з тією метою, щоб забезпечити можливість реалізації ОСОБА_5 своїх прав , як правонаступником в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Так, ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_8 .
Оскільки автомобіль не є власністю обвинуваченого, то з вищевказаного автомобіля, як речового доказу, необхідно зняти накладений арешт.

Питання речових доказів у справі необхідно вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 2680, 56 грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення судово-автотехнічної експертизи та судової експертизи технічного стану транспортного засобу, і підтверджуються довідками.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 73100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази:

-автомобіль марки «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого
згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_8 - передати останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2680, 56 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят гривень п`ятдесят шість копійок), які під час досудового розслідування затрачені на проведення судово-автотехнічної експертизи та судової експертизи технічного стану транспортного засобу.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «М 21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_8 скасувати та повернути власнику.

Цивільний позов ОСОБА_6 , поданого в інтересах в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 172000 грн., та до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення 1716, 59 грн. матеріальної шкоди та 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, залишити без розгляду.

Призначене покарання у вигляді штрафу в сумі 73100 грн. розстрочити виплати рівними частинами протягом одного року з дня наступного після набрання вироком чинності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1