Справа №293/1012/15-к
Провадження № 1-кп/293/3/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000212 від 27.06.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Варварівка Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта 26.06.2014 року близько 13 години ОСОБА_6 перебував поруч зі своїм автомобілем, що знаходився біля торгівельного кіоску № НОМЕР_1 на території ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: смт. Черняхів, вул. Щорса, 13-а. В той же день та час до ОСОБА_6 підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_3 та між ними, на грунті тривалих особистих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 своєю лівою рукою схопив потерпілого ОСОБА_6 за одяг та, утримуючи в такому положенні, правою рукою, стиснутою в кулак, умисно наніс удар в ліву частину обличчя та удар в ліву половину грудної клітки ОСОБА_6 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , утримуючи потерпілого за одяг, відтягнув його від кіоску на декілька метрів в напрямку магазину «Ідеал», що на території вказаного ринку, де реалізуючи свій злочинний умисел, правою рукою, стиснутою в кулак, умисно наніс не менше 3 ударів в ліву половину грудної клітки ОСОБА_6 .

В результаті завданих ударів за вищевказаних обставин, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді синця в навколоорбітальній ділянці справа, синця в ділянці лівої вушної раковини з переходом на ділянку верхньо-нижньо-щелепного суглобу та садна на його тлі, перелому скроневого відростку лівої виличної кістки та струсу головного мозку, ускладнену розвитком посттравматичного лівобічного середнього отиту (запалення середнього вуха), закритої тупої травми лівої половини грудної клітки у вигляді перелому 8,9 ребер зліва по середній підпахвинній лінії та лівобічного післятравматичного гідротораксу (наявність крові в плевральній порожнині), які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 34 від 24.03.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таких, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я; синця на грудній клітці зліва в ділянці 5-го ребра, який згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 34 від 24.03.2015 року відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого подано клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ст. 350 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити подане його захисником клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстав, зазначених у поданому клопотанні.

Потерпілий в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання. Вказав, що йому шкоду не відшкодовано, цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином лишається невирішеним.

Суд, вислухавши клопотання захисника обвинуваченого, яке останній підтримав, думку прокурора, потерпілого, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, дійшов до такого висновку.
Відповідно до ч. 1ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частина 2 ст. 284 КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 ККУкраїни).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284,288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, 26.06.2014.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення, цей злочин був злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Законодавцем було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» згідно з яким були внесені зміни до ст. 12 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 12 КК України: кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України: кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. За частинами 3,4 ст.12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно до санкції ч.1 ст. 122 КК України на сьогодні кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України є нетяжким злочином.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину минуло п`ять років, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту 26.06.2014.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника обвинуваченого, закінчився строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень, наполягав на закритті провадження, відповідно до ст. 49 КК України.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання адвокатом обвинуваченого та те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується останній є нетяжким злочином, та з моменту скоєння кримінального правопорушення (злочину) минуло понад п`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання захисника обвинуваченого слід задовольнити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України.
Цивільний позов потерпілого, прийнятий до спільного розгляду з кримінальним провадженням, суд залишає без розгляду.

Так, відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49, ч.1 ст. 122 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 372, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000212 від 27.06.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7