Справа № 539/1891/22
Провадження № 1-кп/539/225/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000293 від 24.05.2022 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:
На розгляді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000293 від 24.05.2022 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

15 вересня 2022 року на адресу суду від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що своїми умисними діями ОСОБА_4 обвинувачується в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою закінчується 19 вересня 2022 року. Одночасно з цим встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може здійснити дії: переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та усвідомлюючи тяжкість та тривалий строк покарання, скориставшись перебуванням на волі, не маючи міцних соціальних зв`язків, так як є пенсіонером, не одружений, зможе залишити місце свого проживання та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому є необхідність у продовжені відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для запобігання вказаних ризиків.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 просить клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити з підстав викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 щодо клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на необґрунтованість ризиків, вказаних в клопотанні. Наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду обвинувачений не має. Посилання прокурора про те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків є лише припущенням. Ризик вчинити інше правопорушення також необґрунтованим, оскільки обвинувачений раніше не засуджений. Просили в задоволені клопотання прокурора відмовити.

Потерпіла ОСОБА_7 згодна з думкою прокурора. Вважає, що якщо обвинувачений буде перебувати на волі він на неї зможе впливати.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вважає дане клопотання таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, строком до 19 вересня 2022 року включно.

Згідно ст. 331 ч.3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у судовому засіданні, суд також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні, зокрема, що дії обвинуваченого не перекваліфіковані на більш м`які, обвинувачений офіційно не одружений, утриманців не має, проживає не за адресою своєї реєстрації, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, та він матиме можливість переховуватися від суду впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, що свідчить про те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, вони не зменшилися, та не зникли, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_4 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України суд має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 331 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 листопада 2022 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали суду проголошений 16 вересня 2022 року о 08 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1