Справа № № 585/553/22
Номер провадження 1-кп/585/219/22
У Х В А Л А

06 квітня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.190, ч.1 ст. 358, ч.1,2 ст. 222 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що за відсутності потерпілих закінчити підготовчий розгляд і призначити кримінальне провадження до розгляду по суті не можливо, але повідомив, що необхідно вирішити питання щодо запобіжного заходу. Заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що надав письмове клопотання. В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого злочину за викладених в обвинувальному акті обставин. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.1, п. 3 та п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, покарання за яке визначено у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання дає достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від суду щоб уникнути покарання. Крім того ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні тривалий час перебував у розшуку. В обґрунтування ризику передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України вказав, що ОСОБА_4 може незаконно здійснювати вплив на потерпілих, примушуючи їх до дачі неправдивих свідчень на його користь з метою уникнення кримінальної відповідальності. В обґрунтування ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК вказав, що ОСОБА_4 не працює, тому не має офіційних доходів. Це свідчить про його наміри продовжувати вчиняти злочини проти власності і дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вважав що достатньо було б запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Заперечував поти проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Пояснив, що він не згоден з частиною обвинувачення. Зараз воєнний час і перебувати в замкненому приміщенні, далеко від сім`ї страшно. Він не знав що він в розшуку, коли його вперше доставили в поліцію, там його тримали деякий час і в розмові поліцейських звучали такі вислови, що він злякався і вирішив що на виклики поліції краще не приходити, тому не приходив. Він не знав що він перебував у розшуку.

Потерпілі до суду не прибули, причини неявки не повідомили, їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, але не дозволяє провести підготовче засідання та призначити провадження до розгляду по суті.

За таких обставин, з огляду на невиконання вимог суду про доставку ОСОБА_4 у судове засідання з поважних причин, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та наявності небезпеки початку активних воєнних дій на території Сумської області, суд вважає, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу в режимі відеоконференції, не буде порушенням права обвинуваченого на особисту участь у судовому засіданні та незважаючи на заперечення обвинуваченого вирішив проводити розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу в режимі відеоконференції.

Проаналізувавши зазначені у клопотанні ризики, з огляду на те, що судовий розгляд у кримінальному провадженні наразі не є закінченим і для його завершення необхідно провести підготовче судове засідання та судові засідання суд враховує наступне.

На обґрунтування обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, існують, прокурором наведено відомості про те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слід зазначити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза усяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.1,2 ст. 222 КК України. Санкція ч.3 ст. 190 статті відносить інкримінований злочин до тяжкого, а тому очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). З огляду на наведене суд, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами. Отже, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування, суд вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого затримання у невизначеному майбутньому, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Оцінюючи можливість впливу на потерпілих, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних судом. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд виходить з того, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, та характер протиправних дій, які інкриміновані ОСОБА_4 , а саме те що він вчинив більше 30 епізодів злочинної діяльності, у зв`язку з чим приходить до висновку про високу вірогідність того, що ОСОБА_4 може продовжити вчинення або вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність зазначених у клопотанні ризиків.
Також при вирішенні клопотання враховується, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При застосуванні запобіжного заходу судом також враховується вік підозрюваного, сімейний стан, а саме відсутність доказів про наявність сталих соціальних зв`язків, які б обґрунтовано запобігали ризикам за ст. 177 КПК України, його стан здоров`я, який не має протипоказань для утримання під вартою і докази про це відсутні, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Отже при розгляді клопотання прокурор довів наявність вказаних в обґрунтування клопотання ризиків, передбачених п.1), п. 3) та п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджено і матеріалами даного кримінального провадження.

При цьому суд не вбачає можливості застосувати більш м`який запобіжний захід оскільки ОСОБА_4 не має засобів для існування і за умови дотримання ним обмежень, не зможе забезпечити свою життєдіяльність на достатньому рівні. Крім цього, характер і спосіб вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень свідчить про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не зможе запобігти продовженню протиправної діяльності ОСОБА_4 , оскільки виявлені кримінальні правопорушення він вчиняв з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто при застосуванні такого запобіжного заходу як домашній арешт не можливо обмежити можливість користування ОСОБА_4 електронно-обчислювальною технікою. Також, за існування в Україні воєнного стану та активних воєнних дій на території України, поліція не завжди зможе контролювати дотримання ОСОБА_4 умов домашнього арешту.

В зв`язку з вказаним суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до п.3, п.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави має відповідати вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та бути достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В зв`язку з вказаним, обвинуваченому слід визначити розмір застави двадцять прожиткових мінімумів на працездатну особу, в грошовому виразі 49620 гривень, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 184,194,196, 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на шістдесят діб до 12 години 4 червня 2022 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого, щодо якого винесено заставу, у разі внесення застави, наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави з дня її внесення.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на вказаний розрахунковий рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Сумського СІЗО чи іншого місця тимчасового утримання обвинуваченого.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з під варти та повідомити письмово Роменський міськрайонний суд, прокурора та слідчого.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому що у разі не виконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини неявки або якщо порушить покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 07 квітня 2022 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1