Провадження № 1-кп/161/73/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 травня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

представника Приватного акціонерного

товариства «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 від 08 травня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 08.05.2021 близько 13 години 40 хвилин, в селі Струмівка Луцького району, керуючи технічно справним загальним автобусом марки «Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним у напрямку до м. Луцька по крайній лівій смузі автодороги Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне», яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, зі швидкістю 50 км/год, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, при виявлені на проїзній частині пішохода ОСОБА_11 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поза пішохідним переходом перебігав автодорогу зліва направо відносно напрямку руху автобуса, проявив безпечність та неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу,що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_11 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії КП «Луцька міська клінічна лікарня».
16.06.2021 ОСОБА_11 , проходячи лікування у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії КП «Луцька міська клінічна лікарня», помер.

Згідно висновку експерта № 266 від 02.07.2021 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку із крововиливами під оболонки головного мозку, консолідованих зламів ребер справа, підшкірної гематоми с/3 лівої гомілки і н/3 правого передпліччя, множинних забійних саден, ран на чолі справа, підшкірної гематоми потилиці зліва, забійної рани, закритого перелому променевої кістки справа, гематораксу справа, які в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого.
Причиною смерті ОСОБА_11 є відкрита черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, котрі виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що він дійсно за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Повідомив, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які спричинили смерть, сталися саме внаслідок його необережних дій. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати. Цивільні позови визнав частково, щодо розміру стягнення поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість у вчиненому, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами.

З показань даних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що покійний ОСОБА_11 являвся її чоловіком. Очевидцем дорожньої транспортної пригоди, вона не була. 08 травня 2021 року до неї зателефонувала дружина брата та повідомила, що ОСОБА_11 потрапив в ДТП. Приїхавши в лікарню, вона побачила чоловіка, який був ще при свідомості, однак нічого вже не зміг сказати. Шкода відшкодована частково в сумі 16 тисяч грн. Повністю просила задовольнити цивільний позов. Просила призначити покарання обвинуваченому згідно вимог Закону.

З показань даних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що покійний ОСОБА_11 являвся його рідним батьком. Очевидцем дорожньої транспортної пригоди, він не був. 08 травня 2021 року до нього зателефонував рідний дядько та повідомив, що батько потрапив в ДТП. Після чого він зв`язався з матір`ю ОСОБА_7 , яка розповіла йому вже все детальніше. Повністю просив задовольнити цивільний позов. Не наполягав на суворій мірі покарання, пов`язаній із позбавленням волі.

Крім цього, винність ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Висновком експерта № 266 від 02.07.2021 року, з якого вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку із крововиливами під оболонки головного мозку, консолідованих зламів ребер справа, підшкірної гематоми с/3 лівої гомілки і н/3 правого передпліччя, множинних забійних саден, ран на чолі справа, підшкірної гематоми потилиці зліва, забійної рани, закритого перелому променевої кістки справа, гематораксу справа, які в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_11 є відкрита черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання. Так, як внаслідок спричинених ним дій, настала смерть особи. Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітніх дітей, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст.286 КК України, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, що також підтверджується засудженням ним своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило смерть людини, також встановлено судом, що керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого, тому суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк два роки.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України ст.1166 ЦК України, цивільний позов КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про відшкодування збитків завданих злочином задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» 40 384 (сорок тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 98 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 .

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України ст.1166 ЦК України пред`явлений потерпілим ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/ 9373610 від 13.02.2021 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в АТ «Страхова група» «ТАС» забезпечений ТЗ - автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 13.02.2021 до 12.08.2021 року.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено моральну шкоду.

Вирішуючи по суті вимоги потерпілого до АТ «Страхова група» «ТАС», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому суд враховує наступне.

Згідно з ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди в зв`язку з смертю ОСОБА_11 , є його син потерпілий ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягає до виплати ОСОБА_8 з боку АТ «Страхова група» «ТАС» становить 24000 грн. (12Х6000 грн. (розмір мінімальної з/п станом на 08.05.2021 року.

Що стосується витрат потерпілого на правову допомогу та стягнення їх солідарно, зокрема з АТ «Страхова група» «ТАС» то суд вважає їх стягнення безпідставним, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки дане кримінальне провадження не здійснюється щодо АТ «Страхова група» «ТАС», тому суд відповідно до вимог КПК України не стягує з АТ «Страхова група» «ТАС» витрати на правову допомогу, які понесені потерпілим.

Заявлена потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_8 моральна шкода до обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 600000 (шістсот тисяч) підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого, з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути зазначене відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілому та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

Що стосується витрат потерпілого ОСОБА_8 на правову допомогу з обвинуваченого ОСОБА_5 , то в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілим ОСОБА_8 надано договір про надання правової допомоги, копія квитанції до прибуткового касового ордера. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілому ОСОБА_8 , суд стягує такі витрати на правову допомогу з цивільного відповідача в користь потерпілого.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Заявлена потерпілою-цивільним позивачем ОСОБА_7 моральна шкода до обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 600000 (шістсот тисяч) підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого, з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути зазначене відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілій та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

Суд не бере до уваги понесені потерпілою ОСОБА_7 витрати на поховання чоловіка ОСОБА_11 в сумі 79000 (сімдесят дев`ять) тисяч гривень, що підтверджено документально, так як видно з пред`явлено цивільного позову потерпілої, вказані матеріальні вимоги в позові, відсутні, а отже не підлягають розгляду.

Що стосується витрат потерпілої ОСОБА_7 на правову допомогу з обвинуваченого ОСОБА_5 , то в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілою ОСОБА_7 надано договір про надання правової допомоги, копія квитанції до прибуткового касового ордера. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій ОСОБА_7 , суд стягує такі витрати на правову допомогу з цивільного відповідача в користь потерпілої.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 13 травня 2021 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначивши покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Цивільний позов КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» про відшкодування збитків завданих злочином - задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» 40 384 (сорок тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 98 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в користь ОСОБА_8 24000 (двадцять чотири тисячі) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_8 500000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_8 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_7 500000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_7 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення інженерно транспортних експертиз на загальну суму 12184 (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 47 коп.

Речовий доказ: автобус «Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_5 .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 13 травня 2021 року скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: