Справа № 559/2703/20
номер провадження 1-кп/558/11/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000693 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 , захисник - адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , представник цивільного відповідача ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

Демидівським районним судом Рівненської області проводиться розгляд кримінального провадження № 0000693 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

До суду ОСОБА_9 , як володілець майна, подав клопотання про часткове скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні № 0000693 на автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони користуватися ним та визначити місце зберігання автомобіля у законного володільця - ОСОБА_9 .

Клопотання про часткове скасування арешту майна ОСОБА_9 просив розглянути без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти клопотання ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна, посилаючись на можливу необхідність дослідження автомобіля, як речового доказу, у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вимоги клопотання ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна підтримали.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_8 при вирішенні клопотання про скасування арешту майна покладалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 жовтня 2020 року накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Як на підставу для задоволення клопотання про часткове скасування арешту майна (в частині заборони користуватися ним), ОСОБА_9 покликається на те, що у даному кримінальному провадженні автомобіль було оглянуто слідчим та докладно описано у відповідному протоколі з фіксуванням вичерпної інформації стосовно цього транспортного засобу; автомобіль оглянуто експертами, проведено всі необхідні інженерно-технічні експертизи.

Під час судового провадження судом досліджено усі докази, пов`язані з вказаним транспортним засобом, у тому числі й протоколи огляду автомобіля та висновки судових експертиз щодо нього.

Жодних заяв чи клопотань з приводу дослідження доказів, що стосуються арештованого автомобіля, від учасників кримінального провадження не надійшло та жоден з учасників кримінального провадження не заявив клопотання про безпосереднє дослідження судом арештованого транспортного засобу.

ОСОБА_9 у клопотанні вказував на існуючу потребу в подальшому використанні автомобіля, відсутність у нього статусу відповідача, а тому вважав, що відпали підстави для арешту майна.

Судом встановлено, що в ухвалі слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 жовтня 2020 року наведені обставини щодо необхідності у застосуванні арешту майна автомобіля марки «Mercedes Benz 208 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , як такого, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме: майно зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні (запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження), накладено арешт на транспортний засіб.

Жодних доказів, що арешт накладено необґрунтовано, чи у застосуванні арешту майна відпала потреба, у клопотанні володільцем майна ОСОБА_9 не наведено.

Автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 постановою слідчого від 9 жовтня 2020 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, під час судового провадження суд завершує дослідження доказів, а користування речовим доказом (автомобілем) може стати причиною перетворення такого речового доказу.

З вказаних підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна.

При вирішенні клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна, суд також враховує вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України, якою визначено, що питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Суд, враховуючи вимоги ст. 174 КПК України, згідно положень якої власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково та враховуючи доводи учасників судового провадження, вважає, що посилання ОСОБА_9 на уже проведені огляд автомобіля, експертні дослідження не можуть визнаватись як обставини, за яких відпала потреба в раніше обраному заході забезпечення кримінального провадження. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що клопотання про часткове скасування арешту майна є необґрунтованим, поданим передчасно та не вбачає підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 9 жовтня 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000693, по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1 .