Справа № 359/5340/22
Провадження №1-в/359/314/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 вересня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
18.08.2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у нього є хвора мати, вітчим пенсіонер, які потребують його допомоги. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор зазначив про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, у зв`язку з чим просив відмовити у його задоволенні.

Засуджений підтримав подане клопотання та просив задовольнити.

Представник колонії поклався на розсуд суду при вирішенні питання щодо заявленого клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення засудженого та думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Початок строку відбування покарання 24.01.2019 року, кінець строку 24.01.2023 року.
Минулі судимості: 18.05.2007 року Броварським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 30.11.2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; 01.08.2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 180 год. громадських робіт; 23.04.2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71, ст. 75 КК України до 2 років 10 днів позбавленні волі з іспитовим строком 1 рік.
Згідно матеріалів особової справи та характеристики на засудженого від 30.09.2021 року, засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 24.01.2019 року. Під час знаходження в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. 13.03.2019 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання характеризується посередньо, отримав 2 заохочення та 2 стягнення правами начальника установи, одне з яких на даний час не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований в майстерні установи, а саме на дільниці сортування кліпсів. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але робить це з метою отримати поблажливість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Роботи по благоустрою установи виконує, але під контролем адміністрації установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. 28.05.2020 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, однак засудженому було відмовлено, оскільки він не стає на шлях виправлення. 27.01.2021 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення. На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку має позов, але виконавчий лист до установи не надходив. Вину у скоєному злочині визнав повністю.
Згідно матеріалів особової справи, станом на момент розгляду клопотання, засуджений має 4 заохочення та 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку (а.с. 105 особової справи).
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищезазначеного вбачається, що засуджений ОСОБА_6 засуджений також і за умисний тяжкий злочин, та має нестабільну лінію поведінки за весь час відбування покарання. 13.03.2019 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але робить це з метою отримати поблажливість. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Роботи по благоустрою установи виконує, але під контролем адміністрації установи. Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. 28.05.2020 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, однак засудженому було відмовлено, оскільки він не стає на шлях виправлення. 27.01.2021 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Суд вважає, що дана лінія поведінки не може свідчити про те, що засуджений такою поведінкою доводить своє виправлення. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування умовно-дострокового звільнення по відношенню до засудженого ОСОБА_5 оскільки вважає виправлення останнього сумнівним.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення.

Один із злочинів за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, відноситься до умисного тяжкого.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчинених ОСОБА_5 злочинів, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, тож пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України, ст. 158 КВК України та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 12.09.2022 року.

Суддя ОСОБА_1