Провадження №1-кп/523/858/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000452 від 04.07.2021, №0000015 від 06.01.2022, №0000533 від 11.08.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, не маючого освіти, зі слів одруженого та маючого 2-х малолітніх дітей 2017 й 2019р.н., офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України, але засуджений:
-07.06.2022 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.4 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.07.2021 року, приблизно о 13:30 годин, підсудний ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно і з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник через паркан на територію ДП «Одеський нафтопереробний завод», розташованого по вул.Шкодова гора 1/1 в м.Одесі, де біля резервуару №9, позаду будівлі, в кущах, шляхом демонтажу таємно викрав електричний кабель: три відрізка мідного кабелю, діаметром 0,7см, загальною довжиною 75 метрів і вартістю 2400грн, а також один відрізок мідного кабелю, діаметром 1см, довжиною 5 метрів і вартістю 225грн.

Однак, підсудний ОСОБА_8 довести свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з його затриманням працівником вказаного підприємства.

Крім того, підсудний ОСОБА_8 , 05.01.2022 року, приблизно о 19:00 годині, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майнолм, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, проник через огорожу на територію ДП «Одеський нафтопереробний завод», розташованого по вул.Шкодова гора 1/1 в м.Одесі, де демонтував і таємно викрав: п`ять металевих плафонів зеленого кольору з надписом «НСП 11*200-234 УЗ 200W ІР 62 220 V ТУ 16-545.340-81 ****», загальною вартістю 1000грн; два металеві плафони сірого кольору з надписом «В 31-200АМ-У2 9», загальною вартістю 500грн; металевий плафон сірого кольору, вартістю 200грн; фрагменти кабелю 10*11Н18 з металевими наконечниками по обидві кінці, в кількості 17шт, загальною довжиною 5,1м і вартістю 350грн; фрагменти кабелю ВЕ 8*8 з металевими наконечниками по обидві кінці в кількості 8шт, загальною довжиною 2,55м і вартістю 170грн; фрагмент кабелю F50-10 з металевими наконечниками по обидві кінці в кількості 4шт, загальною довжиною 1,21м і вартістю 85грн; один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,50м і вартістю 25грн; один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,30м і вартістю 20грн; один фрагмент кабелю Л 19 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,35м і вартістю 20грн; дві частини електроприбору з маркуванням 1К-36 3680кт та 6ПВ 271 045-010, загальною вартістю 280грн, заволодівши якими вказаний підсудний з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши таким чином зазначеному підприємству матеріальну шкоду у загальному розмірі 2650 гривень.

Разом із тим, підсудний ОСОБА_8 , будучи засудженим за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в умовах воєнного стану на території України внаслідок збройної агресії рф, введеного і продовженого Указами Президента України: №64/2022 від 24.02.2022 року, №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженого законами України: №2102-ІХ від 24.02.2022 року, №2119-ІХ від 15.03.2022 року, №2212-ІХ від 21.04.2022 року, №2263-ІХ від 22.05.2022 року, вказаний підсудний 11.08.2022 року, приблизно о 13:00 годині, перебуваючи неподалік від будинків №№72, 74, 76 по вул.Коровицького в м.Одесі, діючи умисно і повторно, з метою таємного заволодіння чужим майном і особистого збагачення, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, таємно викрав з трьох підземних колодязів, шляхом зрізання, належні ПрАТ «Фарлеп-Інвест» фрагменти електричних кабелів, а саме: фрагмент кабелю ТПП 10?2?0,4, довжиною 17,5м; два фрагменти кабелю ТПП 20?2?0,4, загальною довжиною 78,6м, загальна вартість яких складає 1106,45грн.

Однак, підсудний ОСОБА_8 , заволодівши означеним майном і виконавши усі дії, яка вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, довести кримінальне правопорушення до кінця і зникти з місця злочину не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

В судове засідання представники потерпілих: ДП «Одеський нафтопереробний завод» - ОСОБА_9 , ПрАТ «Фарлеп-Інвест» - ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явилися, звернувшись до суду із заявами щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції інших сторін процесу й з метою дотримання розумності строків розгляду, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутністю означених представників потерпілих.

Підсудний ОСОБА_8 свою провину по пред`явленому у об`єднаному кримінальному провадженні й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню визнав повністю та будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно із ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив:

-за епізодом від 03.07.2021 року незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище;

-за епізодом від 05.01.2022 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно;

-за епізодом від 11.08.2022 року закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно і в умовах воєнного стану, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.3 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, що карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а за ч.4 ст.185 цієї ж норми закону, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Пунктом 1 примітки до ст.185 КК України встановлено, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Положення ж ч.2 ст.15 КК України передбачають, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, а згідно з ч.3 цієї ж норми закону, замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, яка вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Частина 1 ст.33 КК України регламентує, що сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Втім, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, суд керується положеннями статей 65-67 КК України та ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а також приймає до уваги, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.ч.1, 3 ст.68 КК).

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад протиправних діянь (3 епізоди) та ступень їх закінченості, суспільну небезпечність цих правопорушень, які в силу ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів і замахів на їх вчинення, відповідно, а також судом ураховується відсутність матеріальних претензій ДП «Одеський нафтопереробний завод» до підсудного за епізодом від 05.01.2022 року (у заяві представника ОСОБА_9 ), стан здоров`я підсудного і його особа - свою провину в інкримінованих діяннях визнав; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває; зі слів одружений і має двох малолітніх дітей; забезпечений місцем реєстрації, але не має місця постійного проживання і офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею на час затримання не займався; не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів корисливої спрямованості та адміністративних правопорушень, а в теперішній час є засудженим за вироком Суворовського районного суду від 07.06.2022 року; протягом судового розгляджу кримінального провадження перебував у розшуку та інкриміновані йому діяння у цьому об`єднаному кримінальному провадженні мали місце як до часу постановлення означеного вироку суду від 07.06.2022 року, так й після цього, тобто в період іспитового строку, сукупність чого свідчить про стійку схильність підсудного до кримінально-протиправної поведінки, небажання стати на шлях виправлення та про неможливість його виправлення в умовах суспільства.

Так, з огляду на ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

Разом із тим та згідно з обвинувальними актами за епізодами від 03.07.2021, 11.08.2022 року, органом досудового розслідування і прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 за цими епізодами, визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування за означеними епізодами і судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, підсудний ОСОБА_8 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування на волі до моменту обрання запобіжного заходу, заподіяну потерпілим - ДП «Одеський нафтопереробний завод» і ПрАТ «Фарлеп-Інвест» матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_8 за наведених вище обставин за означеними епізодами, мали знайти своє відображення в матеріалах об`єднаного кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намаганні відшкодувати завдану потерпілій стороні матеріальну шкоду у певному обсязі, сторонами провадження до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами і відсутність матеріальних претензій у потерпілого за епізодом від 05.01.2022 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальних актах у об`єднаному кримінальному провадженні та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Втім, зважаючи на позицію сторони захисту та досліджуючи питання можливості застосування положень ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 у даному об`єднаному кримінальному провадженні, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.ст.69, 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.
Проте, доводи сторони захисту щодо наявності у підсудного ОСОБА_8 певних обставин (сімейний стан і наявність двох малолітніх дітей; визнання ним своєї провини та відсутність матеріальної шкоди у зв`язку з поверненням викраденого майна потерпілим), то за переконанням суду, з урахуванням особи підсудного (зокрема, попереднє притягнення до кримінальної відповідальності, перебування у розшуку і вчинення інкримінованих йому діянь у цьому об`єднаному кримінальному провадженні як до часу постановлення вироку суду від 07.06.2022 року, так й після цього, тобто в період іспитового строку), кількісного складу інкримінованих кримінальних правопорушень корисливої спрямованості та їх системності, у аспекті приписів ст.ст.69, 75, 78 КК України, не містять достатніх даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених вказаним підсудним кримінальних правопорушень, або надають підстави для звільнення його від покарання з випробуванням.

Тотожну позицію за аналогічних обставин справи висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 року (№51-1118км18), яким сформульовано, що призначення за правилам ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті було б явно несправедливим.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст.71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком, а остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При цьому, суд при вирішенні означеного вище питання з призначення підсудному ОСОБА_8 покарання у розглядуваному об`єднаному кримінальному провадженні ураховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування норми права, викладені у постанові від 25.06.2018 року (справа №511/37/16-к, пров.№51-830км18), за якою у випадку, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.
Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному об`єднаному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад і відповідні стадії закінченості, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючі дані про особу останнього, суд у контексті ст.ст.50, 65-68 КК України доходить висновку про те, що у розглядуваному випадку покарання підсудному належить призначити лише у виді позбавлення волі в межах встановленого у певних санкціях ст.185 цього Кодексу розмірі, а остаточне покарання з урахуванням вироку суду від 07.06.2022 року слід визначити за правилами ст.ст.70, 71 цього ж Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень і вироків, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим та достатнім для виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_8 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його тримання під вартою у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, тобто з 12.08.2022 року.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України і з урахуванням наданих прокурором матеріалів, а щодо арешту майна, - за правилами ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання:

-за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком, передбачених ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком, передбачених ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2022 року, шляхом поглинення менш суворого з призначених покарань більш суворим, покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складення призначеного покарання за цим вироком за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України і покарання, призначеного за вироком Суворовського районного суду м.Одесі від 07.06.2022 року, остаточне покарання ОСОБА_8 за цими вироками визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

В порядку ст.ст.72, 63 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК України термін його попереднього ув`язнення у цьому об`єднаному кримінальному провадженні з 11.08.2022 року до дня набрання вироком законної сили, а також строк зарахованого йому у покарання термін попереднього ув`язнення за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2022 року, - з 12.04.2022 року до дня ухвалення цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

В силу ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений за ухвалами слідчого судді (від 09.07.2021, 17.02.2022, 26.08.2022 року) на: чотири фрагменти електрокабелю в чорній обмотці; п`ять металевих плафонів зеленого кольору з надписом «НСП 11*200-234 УЗ 200W ІР 62 220 V ТУ 16-545.340-81 ****», два металеві плафони сірого кольору з надписом «В 31-200АМ-У2 9», металевий плафон сірого кольору, 17 фрагментів кабелю 10*11Н18 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 5,1м, 8 фрагментів кабелю ВЕ 8*8 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 2,55м, 4 фрагменти кабелю F50-10 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 1,21м, один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,50м, один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,30м, один фрагмент кабелю Л 19 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,35м, дві частини електроприбору з маркуванням 1К-36 3680кт та 6ПВ 271 045-010, одне металеве відро; три фрагменти кабелю, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

З огляду на ст.100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні:

-вилучені 03.07.2021 року при ОМП: чотири фрагменти електрокабелю в чорній обмотці, що перебувають в розпорядженні слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 (постанова від 04.07.2021 року), повернути за належністю власникові;

-вилучені 05.01.2022 року при ОМП по вул.Шкодова гора 1/1 в м.Одесі: п`ять металевих плафонів зеленого кольору з надписом «НСП 11*200-234 УЗ 200W ІР 62 220 V ТУ 16-545.340-81 ****», два металеві плафони сірого кольору з надписом «В 31-200АМ-У2 9», металевий плафон сірого кольору, 17 фрагментів кабелю 10*11Н18 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 5,1м, 8 фрагментів кабелю ВЕ 8*8 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 2,55м, 4 фрагменти кабелю F50-10 з металевими наконечниками по обидві кінці, загальною довжиною 1,21м, один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,50м, один фрагмент кабелю Р 50-8 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,30м, один фрагмент кабелю Л 19 з металевими наконечниками по обидві кінці, довжиною 0,35м, дві частини електроприбору з маркуванням 1К-36 3680кт та 6ПВ 271 045-010, одне металеве відро, які перебувають в розпорядженні слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 (постанова від 06.01.2022 року), повернути за належністю власникові;

-вилучені 11.08.2022 року при ОМП по вул.Коровицького в м.Одесі: три фрагменти кабелю, які перебувають в розпорядженні слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 (постанова від 11.08.2022 року), повернути за належністю власникові.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в частинах, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1