УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 201/11859/21 (провадження № 1-кп/201/445/2022), відомості про яке 25 серпня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився і проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурор заявила про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 , такого виду запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а отже, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим, просила продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав письмове клопотання про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши про необґрунтованість та відсутність підтвердження ризиків, заявлених прокурором, оскільки у нього відсутні наміри переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати будь-яким чином на потерпілу чи свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши, що прокурором необґрунтовані та не підтверджені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт, з врахування його соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 березня 2022 року.

Таким чином, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувались при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу та його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, за яке передбачене максимальне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі, при цьому, судовий розгляд кримінального провадження триває, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений ОСОБА_4 має можливість переховуватись від суду, незаконно вплинути на неповнолітню потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, отже, з урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 стороною обвинувачення діянь, строку покарання, яке може бути йому призначено, враховуючи особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий та вчинив інкриміноване йому діяння в період іспитового строку, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд доходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою та з врахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в свої сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 194, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 15 травня 2022 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, є 15 травня 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1