Справа № 133/462/22
Ухвала
Іменем України

"18" липня 2022 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідуваньза №0001317 від 26 грудня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Заозерне Новотроїцького району Херсонської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників провадження

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника: адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

До Калинівського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001317 від 26 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити справу до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, зіславшись на стан здоров`я, надіслала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності.

Обвинувачена ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області.

Отже, в суду наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь не складається.

Потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, просила приєднати до обвинувального акта позовну заяву. Одночасно в позові потерпілою заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне обвинуваченій на праві власності рухоме і нерухоме майно.

Дослідивши зміст позовної заяви, суд приходить до висновку, що її форма і зміст відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких обставин є підстави для прийняття цивільного позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено право цивільного позивача на звернення до суду з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а частиною 6 цієї статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та як зазначено в ст.171 КПК України вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч. 8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Як вбачається з самої позовної заяви, ціна позову складає 1025000 грн., потерпіла просить суд накласти арешт на все майно обвинуваченої ОСОБА_4 , як цивільного відповідача, вартість якого не можливо встановити, так як не конкретизовано на яке саме майно необхідно накласти арешт, у зв`язку з чим не можливо встановити чи є співмірним розмір шкоди, зазначений у цивільному позові, з вартістю майна, на яке просить накласти арешт потерпіла.

Потерпілою у заяві про забезпечення позову не доведено необхідності арешту майна, а також наявності ризиків відчуження майна.

Крім того, п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України зобов`язує суд при постановленні ухвали про задоволення клопотання про арешт майна зазначити перелік майна, на яке накладено арешт.

Відомості про майно відповідача обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілою взагалі не наведені.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви в цілому, з урахуванням чого, у задоволенні заяви слід відмовити.

Від прокурора ОСОБА_5 18.07.2022 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 строком на 60 днів, без визначення розміру застави, яке обгрунтовано тим, що оскільки строк тримання під вартою обвинуваченій закінчується 05 серпня 2022 року, кримінальне провадження ще не завершене, підстави для зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та обставини визначені в ст. 178 КПК України не змінилися, тому продовження запобіжного заходу буде співрозмірним особі обвинуваченої та суспільній небезпечності вчиненого діяння.

Подане клопотання прокурор ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 при розгляді клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.
Розглянувши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку сторони захисту, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов таких висновків.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001317 від 26.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому під час досудового розслідування та судового розгляду строк тримання під вартою ОСОБА_4 ухвалами слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, а також самого цього суду неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 07.06.2022 строком до 05.08.2022.

Відповідно до ч 3. ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1ст. 183 КПК України).

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178,199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри. Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. У даному кримінальному провадженні стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акта.

Із змісту обвинувального акта, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В обвинувальному акті, зокрема, викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, яке за класифікацією ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Обвинувачена є уродженкою Херсонської області, яка окупована Російською Федерацією, неодружена, до затримання не працювала, не має на утриманні дітей та інших непрацездатних членів сім`ї, а тому, усвідомлюючи суворість покарання, яке їй загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, ризик якого є високим з врахуванням воєнного стану в Україні та місця народження обвинуваченої, яке на даний час перебуває під тимчасовою окупацією.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні не допитані потерпіла та жоден свідок, а тому суд вважає обґрунтованими доводи клопотання прокурора про існування, хоча і мінімального, ризику впливу на них.

При цьому суд вважає, що прокурором не доведені ризики, передбачені пунктами 4 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України), з огляду на необхідність попередження ризиків, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, та які підтримані прокурором у судовому засіданні, а саме: що обвинувачена, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом незаконного впливу на потерпілу і свідків, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, що спричинило смерть потерпілого, за який передбачено покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під вартою.

При цьому, суд враховує рекомендації викладені в листі Верховного Суду від 3 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зокрема в п. 8, у якому зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому з метою запобігання встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, дію запобіжного заходу необхідно продовжити.

Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги те, що у кримінальному провадженні не допитані потерпіла, свідки, обвинувачена, не досліджені письмові докази, а також бере до уваги розумність строків кримінального провадження та приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу на строк 60 днів, що буде виправданим та відповідатиме Закону.

Враховуючи особу обвинуваченої, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.128,131,170, 171, 177,178,183,199, 315,369,370,392 КПК України, суд

ухвалив:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001317 від 26 грудня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК Українина 28 липня2022 року на 11 год 00 хв.
Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_4 , уродженці с.Заозерне Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрованій за адресою; АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят днів), до 15 вересня 2022 року включно,без визначення розміру застави.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином.

Визнати ОСОБА_7 цивільним позивачем, ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

У задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом арешту майна у кримінальному провадженні за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином відмовити.

Направити обвинуваченій ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_6 копію цивільного позову ОСОБА_7 , запропонувавши обвинуваченій подати суду письмовий відзив на цивільний позов відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 28 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідуваньза №0001317 від 26 грудня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, здійснювати дистанційноу режимівідеоконференцїї з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Доручити Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 28 липня 2022 року у режимі відеоконференції за участю обвинуваченої ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику, потерпілій та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення, в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову - до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня дня її оголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 21.07.2022.

головуюча суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3