Справа № 203/1575/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі клопотанням старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000848,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене в рамках кримінального провадження №0000848, про арешт майна.
Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду клопотання встановлено та вбачається з долучених до нього матеріалів, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000848, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.11.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.
У проміжок часу з 11-10 г. до 16-32 г. 24.06.2022 року було проведено санкціонований обшук за адресою: м.Дніпро, пр.Слобожанський,62, прим.60, де розташоване ТОВ «Міський центр психіатричної допомоги», в ході якого було виявлено та вилучено речі, предмети та документи, що наведені в клопотанні та на які слідчий просив накласти арешт, з метою їх збереження як речових доказів.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.
Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).
В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що обшук проводився в рамках кримінального провадження №0000848, розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Звертаючись із клопотанням про арешт вилучених під час обшуку речей, предметів та документів, слідчий в обгрунтування останнього не зазначив, яка саме значення, як речових доказів, мають для кримінального провадження вилучені речі, предмети та документи; не навів відомостей щодо власника вилучених під час обшуку мобільних телефонів «Nokia» та «Хiaomі», а також банківської картки «Приватбанку», або особи, у якої їх фактично було вилучено.
За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання, як таке, що не відповідає вимогам п.п.1,3 ч.2 ст.171 КПК України, на підставі ч.3 ст.172 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених вище недоліків в строк, протягом 72-х годин з моменту отримання ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170,171,172,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000848 повернути прокурору на підставі ч.3 ст.172 КПК України, для усунення недоліків в строк, протягом 72-х годин з моменту отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1