ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року

м. Київ
Справа № 689/1558/20
Провадження № 51 - 1801 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7
в режимі відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000124 від 15 червня 2020 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Каланчацького району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2011 року за ст. 186 ч. 2, ст. 69, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,
за ст. 187 ч. 3 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року щодо нього.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, окрім житла.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вказано обчислювати з 18 листопада 2020 року.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 досудове перебування його під вартою з 30 червня 2020 року по 17 листопада 2020 року включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто із ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи на користь держави в розмірі 1 961 грн. 40 коп.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2020 року, на пару кросівок білого кольору, що належать ОСОБА_6 .
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, у тому числі 24 листопада 2011 року Тернопільським районним судом Тернопільської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий аналогічний умисний злочин.
15 червня 2020 року близько 01 години ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Стріхівці Ярмолинецького району Хмельницької області, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив проникнути в приміщення будинку, який знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та відкрито заволодіти майном потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_6 , шляхом зняття дерев`яної віконної рами, через вікно проник в приміщення будинку, який знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , тримаючи в руках ніж, зайшов у спальню кімнату будинку, в якій горіло світло, де в цей час перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які ремонтували холодильник.
Перебуваючи в спальній кімнаті будинку, ОСОБА_6 , погрожуючи ножем ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вимагав віддати йому золоті прикраси та грошові кошти. Коли ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_6 , що золотих прикрас та грошових коштів у них не має, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, умисно наніс один удар ручкою ножа, в область правої лобної ділянки голови та один удар кінчиком леза ножа в область лобної ділянки голови ОСОБА_8 .
Після цього ОСОБА_6 схопив зі столу спальної кімнати вказаного будинку кухонний ніж та, тримаючи його у одній руці, а у іншій руці свій ніж, направив їх в сторону ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Надалі, коли ОСОБА_8 намагалася вихопити із рук ОСОБА_6 свій кухонний ніж, останній штовхнув її на підлогу, під час чого ОСОБА_8 порізала собі ножем долоню правої кисті.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин правої лобної ділянки, 2-х різаних ран долонної поверхні правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді глибокого садна шкіри лобної ділянки голови по середині, садна шкіри передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, підшкірного крововиливу і забійної рани передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, підійшов до ОСОБА_9 та, вимагаючи грошові кошти, кинув його на підлогу і умисно наніс декілька ударів ногами в область правої половини грудної клітки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу правої половини грудної клітини, садна шкіри зовнішньої поверхні правого плеча в нижній третинні, які згідно висновку експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Надалі, коли ОСОБА_6 , погрожуючи ножами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вимагав віддати йому золоті прикраси та грошові кошти, останні повідомили, що в приміщенні їх літньої кухні у них є грошові кошти в сумі 100 гривень, які вони можуть йому віддати.
Після чого ОСОБА_6 , погрожуючи ножами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішов із ними в приміщення їх літньої кухні, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 дістала із гаманця грошові кошти в сумі 100 гривень, які передала ОСОБА_6 , де останній, забравши їх, незаконно ними заволодів та зник з місця події.
В ході розбійного нападу ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 100 гривень.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та ухвалу щодо нього та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що вирок та ухвала не відповідають вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України, оскільки судами не дано належну оцінку його показам про те, що він не мав умислу на розбійний напад і розбій він не вчиняв. Зазначає, що, засуджуючи його за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, суд обґрунтував рішення не фактами і доказами, а лише показами потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та доказами, які не досліджувались в судовому засіданні, здобутими з порушеннями його права на захист тощо. Вказує про те, що ножів у нього не було і він нікому ними не погрожував та тілесні ушкодження не заподіював. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст.ст. 7, 9 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження, а також вимогам ст. 419 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не проаналізував та не зіставив з наявними у справі матеріалами всі доводи апеляційної скарги, не дав на них вичерпну відповідь, не зазначив підстави, за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Крім того, вважає, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років є занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Заперечень на касаційну скаргу засудженого від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , не погодившись із вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , оскаржив його в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, подавши апеляційну скаргу. Заперечуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, захисник вказав зокрема про те, що в процесі судового розгляду ОСОБА_6 свою вину визнав частково, суду показав, що 15 червня 2020 року біля 01 години він дійсно проник через вікно в житловий будинок потерпілих з метою викрадення металевих виробів, будучи впевненим, що там ніхто не проживає. Коли він перебував у будинку, в ньому загорілось світло і він побачив потерпілих, після чого він вийшов із будинку і зайшов до приміщення літньої кухні, яке знаходилось неподалік, де на столі побачив грошові кошти в сумі 100 гривень, якими заволодів, та втік з території домогосподарства. Ножами потерпілим він не погрожував і побоїв їм не наносив, просив суд не кваліфікувати його дії за ст. 187 ч. 3 КК України.
Крім того, захисник в апеляційній скарзі вказав на суворість призначеного ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції, просив змінити вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , визнавши його винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України та призначити йому менш суворе покарання.
З аудіозапису судового засідання Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року вбачається, що захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу захисника. Захисник ОСОБА_11 , висловлюючи свої доводи щодо апеляційної скарги зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 не проникав до приміщення з метою розбійного нападу та не визнавав вину за кваліфікацією його дій як розбій. Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційному суді заперечував заподіяння ним тілесних ушкоджень.
Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 КПК України, зазначені доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 3 КК України і необхідності кваліфікації їх за ст. 186 ч. 3 КК України, в ухвалі не зазначив та, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, не навів підстави, з яких апеляційну скаргу захисника в цій частині визнано необґрунтованою. Апеляційний суд не перевірив і не проаналізував зазначені доводи, які наведені в апеляційній скарзі захисника, не зіставив їх із наявними у справі матеріалами та не дав на них вичерпну відповідь у своєму рішенні, обмежившись оцінкою доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання за ст. 187 ч. 3 КК України.

При цьому апеляційний суд помилково зазначив в ухвалі про те, що фактичні обставини справи жодною стороною судового провадження не оспорюються, у зв`язку із чим висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи апеляційним судом не перевірялися.

Також, в порушення ст. 419 ч. 1 п. 2 КПК України, апеляційний суд замість вимоги апеляційної скарги захисника про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 3 КК України в ухвалі неправильно зазначив, що захисник в апеляційній скарзі просить кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 3 КК України.
Гарантоване обвинуваченому право на справедливий суд означає, що при апеляційному перегляді не допускається формального підходу до розгляду аргументів сторони захисту, їхнє спростування повинно бути переконливим із наведенням доказів, оцінка яких відповідає ст. 94 КПК України.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга засудженого задоволенню частково.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Інші доводи касаційної скарги засудженого, які аналогічні доводам апеляційної скарги захисника, в тому числі щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання та його невідповідності ст. 65 КК України підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах «Едуард Шабалін проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2014 року) та «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3