УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року
м. Київ
провадження № 51-3758впс19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0002502 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК), з одного суду апеляційної інстанції до іншого,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про направлення цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 з Полтавського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції.
Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_7 є виконувачем обов`язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області. Водночас між Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області в особі ОСОБА_7 та Полтавським апеляційним судом укладено договір оренди приміщення, у якому розташований вказаний апеляційний суд. Крім того, у цьому ж приміщенні знаходиться і Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області. З огляду на викладене та наявні у обвинуваченого суспільні зв`язки і службове становище ОСОБА_7 , останній на переконання прокурора, прямо чи опосередковано може впливати на суддів Полтавського апеляційного суду. Зазначені вище обставини, як стверджує прокурор, вказують також і на ґрунтовні сумніви щодо неупередженості суддів Полтавського апеляційного суду.
У своїх запереченнях захисник ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні поданого прокурором клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За правилами ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Положенням ч. 1 ст. 34 КПК визначено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду. Так, кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.
Крім того, абз. 6 ч. 1 цієї ж статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Отже, у ст. 34 КПК законодавцем чітко визначені підстави для направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, проте жодної з наведених вище підстав для направлення кримінального провадження у клопотанні прокурора не вказано.
Твердження прокурора про можливі вплив ОСОБА_7 на Полтавський апеляційний суд та упередженість суддів цього ж суду є лише припущенням. До того ж, за наявності обставин, що викликають сумнів щодо неупередженості судді, такі відомості за заявою осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, підлягають перевірці судом у порядку, визначеному параграфом 6 (Відводи) глави 3 КПК.
Крім того, доводи прокурора щодо можливої упередженості та необ`єктивності суддів Полтавського апеляційного суду під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 є неспроможними з огляду на те, що відповідно до положень ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Згідно зі ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Наведене свідчить про законодавчо закріплену незалежність суддів і захист їх від впливу та втручання будь-кого.
Ураховуючи викладене, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 з одного суду апеляційної інстанції до іншого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0002502 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, з одного суду апеляційної інстанції до іншого залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3