Справа № 545/3648/21
Провадження № 1-в/545/9/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою , раніше судимої :

-28.01.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

20.11.2020 року вирок приведений у відповідність до вимог ЗУ № 2617 від 22.11.2018 року та вважається засудженою до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

Засудженої : 05.10.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190,71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

Початок строку 14.04.2021 року, кінець строку 14.05.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 1/2 частину строку покарання і довела своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженої заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення.

Захисник заяву підтримав та прохав її задовольнити.

Засуджена та представник колонії направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора,захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право

вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 ,будучи раніше судимою за вчинення умисних злочинів та вже звільнялася умовно-достроково, на шлях виправлення не стала та в період іспитового строку знову вчинила умисний злочин , за який засуджена 05.10.2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190,71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, покарання відбуває з 14.04.2021 року .

Встановлено, що засудженою відбута 1/2 частина строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджена стягнень не мала, має 1 заохочення, застосоване 04.01.2022 року, тобто після звернення її до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_5 від 06.09.2021 року, від 18.11.2021 року остання характеризується посередньо ( Ч. 2, а.о.с. 29-30, 52-53).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідання комісії ДУ « Надержинщинська ВК № 65 » від 06.09.2021 р. № 26 та від 18.11.2021 року № 32, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, застосуванні умовно-дострокового звільнення. ( Ч. 2,а.о.с. 37,58).

Згідно останньої характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 22.11.2021 року вбачається, що вона не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с. 12-13 ).

Згідно психологічної характеристику на засуджену вбачається, що ОСОБА_5 песимістична, погано адаптується, при несприятливих життєвих обставинах, конфліктах з колективом, стресових ситуаціях можливі нервові зриви ( Ч.2, а.о.с. 36 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої ОСОБА_5 , її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, враховуючи вчинення нею злочину в період іспитового строку, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці остання довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1