ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року

м. Київ
справа № 359/2486/21
провадження № 51-246км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 2 грудня 2021 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ташкент Республіки Узбекистан, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна та позбавлено військового звання «старший солдат».
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 під час проходження військової служби у Національній гвардії України, будучи працівником правоохоронного органу, в середині листопада 2020 року запропонував ОСОБА_9 (особі з вигаданими анкетними даними) придбати у нього психотропну речовину амфетамін, за грошові кошти в сумі 13 500 грн, які необхідно перерахувати на банківську картку, на що останній погодився.
Після одержання на картку 13 495 грн (за вирахуванням комісії банківської установи) ОСОБА_8 , в період з 20 по 22 листопада 2020 року у с. Малі Єрківці Бориспільського району Київської області, незаконно придбав у невстановленої особи психотропну речовину амфетамін, масою 13, 647 г, що є великим розміром, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту, та яку 23 листопада 2020 року приблизно о 15:10, перебуваючи поблизу автозаправної станції (с. Старе, Бориспільський район, Київська область), передав ОСОБА_9 .
Крім того, наприкінці грудня 2020 року ОСОБА_8 повторно запропонував ОСОБА_9 придбати у нього амфетамін за грошові кошти в сумі 13 500 грн, на що останній погодився та 23 грудня 2020 року перерахував гроші на картку, визначену ОСОБА_8 .
Після одержання на картку 13 432,5 грн (за вирахуванням комісії банківської установи) ОСОБА_8 , діючи повторно, в період з 23 по 28 грудня 2020 року у м. Бориспіль Київської області придбав у невстановленої особи амфетамін, масою 6,476 г, що є великим розміром, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту, та яку 28 грудня 2020 року приблизно о 17:10, перебуваючи поблизу вищезгаданої автозаправної станції, передав ОСОБА_9 .
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого, а вирок суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що суд не здійснив дій для забезпечення дотримання права засудженого на захист, належним чином не роз`яснив останньому положення ст. 349 КПК, враховуючи заперечення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та без дослідження доказів по справі постановив незаконне і необґрунтоване рішення. Вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, тому його рішення не відповідає вимогам ст. 419 КПК та підлягає скасуванню.
У запереченнях на касаційну скаргу захисника, прокурорзазначає про необхідність залишення скарги без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурори заперечували проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника про порушення права на захист засудженого, оскільки йому не було роз`яснено положень ст. 349 КПК, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право в разі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається із звукозапису та журналу судового засідання від 1 липня 2021 року, при розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також він, захисник ОСОБА_10 та інші учасники судового провадження не заперечували, щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
З огляду на це місцевий суд, переконавшись у правильності розуміння ОСОБА_8 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції та роз`яснивши останньому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував дослідженими ним та проаналізованими показаннями самого засудженого, котрий у суді зазначив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому.
При цьому засуджений розповів коли та за яких обставин він двічі придбав, зберігав з метою збуту, а також незаконно збув психотропну речовину у великих розмірах і пояснив, що під час досудового розслідування визнавав свою винуватість у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК, судом кваліфіковано правильно. Вирок суду повною мірою відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, належним чином перевірив викладені в ній доводи, визнав їх безпідставними та належним чином мотивував своє рішення.
Зокрема апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, обмежившись допитом засудженого, оскільки всі обставини, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, не заперечувались ОСОБА_8 та його захисником. Порушень вищевказаної норми закону при розгляді справи у місцевому суді, апеляційним судом не встановлено.
Також, суд зазначив, що посилання засудженого на те, що водій заступника командира частини підходив до нього та цікавився чи може він, ОСОБА_8 , дістати «амфетамін» та наполягав на цьому, чим провокував його на вчинення злочину, на думку апеляційного суду, не є запереченням обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином умотивував свої висновки, з якими вона погоджується.
Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, касаційний суд не встановив, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 2 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3