Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/145/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002033 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2021 року,яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кунка Гайсинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-24», інваліда 2 групи, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням відповідних обов`язків. Вказаним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів, накладеного арешту на майно, а також цивільного позову, який задоволений частково та стягнено з ОСОБА_7 на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 17831,50 грн. та 50000 моральної шкоди,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
ОСОБА_7 21 серпня 2021 року близько 12.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307-42», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, здійснював рух в світлу пору доби по вул. Бобринецький шлях в м. Кропивницькому зі сторони вул. Нижньо-П`ятихатська в напрямку вул. Паризької Комуни. Під час руху у вказаному напрямку в крайній лівій смузі, по дорозі, яка має дві смуги руху в кожному напрямку ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 «б» і «д», п.11.2, 12.1, 12.4, 12.9 «б», 18.1, 18.4 ПДР України, без нагальної на то потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, рухався по крайній лівій смузі при вільній правій смузі зі швидкістю 62.3 км/год. +- 1.9 км/год., чим перевищив максимально дозволену та допустиму швидкість на даній ділянці дороги. Будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху на перехресті вулиць Бобринецький шлях та Айвазовського нерегульованого пішохідного переходу, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході і допустив на ньому наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням, закритого перелому шийки правої плечової кістки зі зміщенням, закритого перелому основної фаланги 5-ої лівої кисті зі зміщенням, перелому поперечного відростку 2-го грудного хребця справа, ротаційного підвивиху атланта, черепно-мозкової травми у виді забою головного мозку 2-го ступеню з крововиливом шлуночкові головного мозку, субарахноїдального крововиливу, ран, гематом підборіддя та лівої лобної ділянки, закритої травми та гематом грудної клітини, перелому ребер справа по пахвиннім лініям 2,3 подвійні та 4,5 ребер, правобічного посттравматичного пневмотораксу, перелому тіла правої лопатки, гематом та саден передньої стінки живота, травматичного шоку 1-го ступеню, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині розміру стягнутої на її користь моральної шкоди завданої злочином, збільшивши суму відшкодування до 300000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на даний час вона практично прикована до ліжка, не може самостійно рухатись та обслуговувати себе, постійно потребує догляду сторонніх осіб, не може самостійно здійснювати догляд за малолітньою дитиною та приймати участь у її вихованні тощо. На даний час проведено кілька операцій, однак стан здоров`я суттєво не покращується, прогнози лікарів щодо відновлення попереднього стану не перспективні, не відомо чи повернеться до повноцінного життя, передбачається оформлення групи інвалідності. Зазначені обставини змушують її додатково хвилюватися і нести моральні страждання. Крім того, обвинувачений не розкаявся та не вчинив ніяких дій щодо відшкодування шкоди та примирення з нею.
Посилаючись на зазначене, ряд вимог статей КПК України, роз`яснення, викладені у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990, просить апеляційну скаргу задовольнити.
В направленій до апеляційного суду заяві посилаючись на стан здоров`я просила розглянути справу без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити вирок суду першої інстанції від 13.12.2021 без змін. Зазначає, що він є інвалідом 2 групи внаслідок професійного захворювання, оскільки втратив обидві ноги та лише завдяки використанню протезів може пересуватись. Отримує щомісячно пенсію по інвалідності у розмірі 2200 грн. Крім того, страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» потерпілій виплачено компенсацію за завдану шкоду внаслідок ДТП в сумі 41536,70 грн., що підтверджується доданими копіями страхового акту та платіжного доручення.
Посилаючись на зазначене та інші обставини вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, ухваленим в частині розміру компенсації моральної шкоди з урахуванням всіх обставин, які мають істотне значення та ґрунтується на принципах справедливості та розумності.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого та його адвоката, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в її задоволені, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення та кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, а тому ці обставини, а також вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання апеляційним судом не перевіряються відповідно до ч.1 ст.404 КПК України.

Доводи потерпілої ОСОБА_6 про зміну вироку суду в частині розміру стягнутої на її користь моральної шкоди завданої злочином та збільшення суми відшкодування до 300000 грн. за обставин, зазначених в апеляційній скарзі, не повністю ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити, враховуючи наступне.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої до обвинуваченого в частині стягнення з останнього 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд першої інстанції врахував наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд дійшов до висновку за необхідне цивільний позов в цій частині задовольнити частково, оскільки потерпілій ОСОБА_6 діями ОСОБА_7 дійсно була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях із-за отриманих травм, тривалого перебування в лікарні. Але враховуючи, що шкода завдана у зв`язку з необережними діями обвинуваченого, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, суд дійшов висновку за необхідне стягнути її у сумі 50000 грн.
Крім того, є непереконливі доводи потерпілої ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзі як підстави для зміни вироку суду першої інстанції та спростовуються наступним.
Як убачається із вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, розкаюється у вчиненому та частково відшкодував 4000 грн. на лікування потерпілої. В матеріалах справи відсутні відомості того, що на період лікування потерпілої ОСОБА_6 необхідність виховання її малолітньої дитини покладено виключно на потерпілу.
Потерпіла посилається на перенесення ряду операцій однак стан здоров`я суттєво не покращується, на даний час прикута до ліжка, прогнози лікарів щодо відновлення попереднього стану не перспективні, не відомо чи повернеться до повноцінного життя, інше. Однак потерпіла не долучає необхідної для встановлення цих обставин медичної документації, відсутні прогнози лікарів щодо успішності чи швидкості одужання. Тому дані твердження потерпілої на час розгляду справи апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги з огляду на відсутність їх підтвердження і встановлення взаємозв`язку із ступенем душевних страждань, що враховуються при визначенні розміру компенсації завданої моральної шкоди.
Крім того, відповідно копій страхового акта № 4.21.703-1 та платіжного доручення № 2961 від 03.12.2021 страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» нарахованого потерпілій ОСОБА_6 страхове відшкодування в сумі 41536,70 грн.( чеки-17706,16 грн., втрата працездатності-21852,60 грн., моральна шкода - 1977,94 грн).
Отже суд, вирішуючи питання щодо часткового задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди, врахував всі передумови і підстави визначені положеннями статей 128, 129 КПК України, статей 23, 1167 ЦК України, що також не суперечить роз`ясненням, викладеним у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при цьому дотримався принципу розумності, справедливості та не ставлячи обвинуваченого в тяжке становище, який є інвалідом 2 групи внаслідок втрати обох ніг та пересуваєте лише завдяки використанню протезів.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції щодо розміру відшкодування моральної шкоди і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.
Будь яких не перевірених обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4