ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1948/22 Справа № 629/5405/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду є несправедливим, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що судом безпідставно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки прокурором не доведені в судовому засіданні ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема не доведено, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, буде переховуватися від слідства та суду, та/або вчинить новий злочин. Крім того відомостей стосовно вчинення останнім дій, спрямованих на реалізацію зазначених ризиків, не надано.
Одночасно вказує, що судом належним чином не враховано практику Європейського суду з прав людини, а також не було належним чином враховано відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є раніше не судимою особою в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною, а тому застосування виключного запобіжного заходу є невиправданим.
Крім того вказує, що до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Оскаржуваною ухвалою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , на шістдесят днів, а саме до 20 серпня 2022 року. У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовлено.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання цьому обвинуваченому виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки останній обвинувачується у вчиненні низки злочинів, серед яких є тяжкий злочин, та усвідомлюючи суворість покарання, яке йому може бути призначене у разі доведення вини, може переховуватися від суду, а також може впливати на свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, та перешкоджати встановленню істини у справі.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 небезпідставно обвинувачується у вчиненні низки злочинів, серед яких тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, а отже з метою уникнення покарання обвинувачений може переховуватись від суду, намагатися впливати на свідків.

Крім того ОСОБА_8 є особою не працевлаштованою, легального та стабільного джерела доходу не має, з огляду на характер та кількість епізодів вчиненого зухвалого злочину, є підстави грунтовно припускати, що останній для забезпечення свого існування може вчиняти нові злочини, що одночасно свідчить про його підвищену соціальну небезпеку. Також, хоч він згідно доводам сторони захисту і проживає з цивільною дружиною та її неповнолітньою дитиною, втім вказана обставина не зможе запобігти його діянням, спрямованим на реалізацію встановлених ризиків. При цьому також враховується, що обвинувачений у зареєстрованому шлюбі не перебуває, власних дітей не має, що не підтверджує достатньою мірою наявність в нього міцних соціальних зв`язків.
Є обгрунтованим і висновок суду про ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з огляду на те, що вони проживають у межах одного населеного пункту. Про особливу вагомість цього ризику свідчить зокрема те, що ОСОБА_8 небезпідставно обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням ним, в тому числі у складі групи осіб, фізичного насильства та погроз до потерпілих з метою заволодіння їх грошовими коштами, зокрема з примушуванням одного з них до систематичних виплат, що дозволяє грунтовно припускати, що обвинувачений є особою зухвалою і схильною до застосування насильства до інших осіб та антисоціальної поведінки.
Що стосується доводів апелянта про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , то слід зазначити, що з огляду на зміну підсудності Лозівського міського суду Харківської області до Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку із введенням воєнного стану відповідно до розпорядження Верховного суду №16/0/9-22 від 06.04.2022 року, місце проживання обвинуваченого географічно значно віддалене від місця розташування суду, в якому перебуває на розгляді дане кримінальне провадження, та наближене до зони активних бойових дій, що збільшує вагомість встановлених щодо обвинуваченого ризиків, зокрема ризику переховування останнього від суду.
З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 вони продовжують існувати і не зменшилися, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість рішення суду першої інстанції про продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про застосування менш обтяжливого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

У зв`язку з викладеними обставинами, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4