У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року

м. Київ
справа № 673/1251/18

провадження № 51-1297 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного
кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_6 ,

встановив:

За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий, останній - раз 14 вересня 2016 року Деражнянським районним судом за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі- КК) до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі статей 75, 76 КК звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263 КК, та призначено йому покарання за: ч. 2 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років; ч. 3 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років; ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років; ч. 2 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 150 000 грн кожному.

Згідно з вироком 07 квітня 2018 року в період 21:0021:30 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території домогосподарства, на АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків зі своєю дружиною ОСОБА_8 умисно завдав їй удару ножем у середню внутрішню частину правого стегна, внаслідок чого спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких 28 квітня 2018 року близько 03:10, вона померла в реанімаційному відділенні Деражнянської центральної районної лікарні.

Після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що потерпіла перебуває в небезпечному для життя стані, і маючи можливість надати допомогу, достовірно знаючи про небезпеку її життю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, прагнучи уникнути кримінальної відповідальності, не вжив заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілої, залишив без допомоги на території вказаного двору ОСОБА_8 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Крім цього, ОСОБА_6 , того ж дня і в той самий час, перебуваючи в тому ж місці, у присутності ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що остання перебуває у безпорадному стані, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, дістав із кишені верхнього одягу потерпілої мобільний телефон «Nokia» вартістю 950 грн з картою пам`яті марки «Mikro SD» вартістю 120 грн та сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн (загальна вартість - 1120 грн) який перебував у її користуванні та належить її батькові ОСОБА_4 , поклав його до кишені власних штанів і розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду ОСОБА_4 на вказану суму.
Також ОСОБА_6 , діючи умисно, достовірно знаючи, що він не має передбаченого законом дозволу на придбану в невстановлений час та в невстановленому місці холодну зброю, а саме ніж із дерев`яним руків`ям у смужку із номером В027 та надписом «CjlumbiaYuHuiCjmpani», носив його при собі та використовував у власних цілях.

Згідно з ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року зазначений вирок змінено в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 186 КК. Кримінальне провадження за ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 186 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складів зазначених кримінальних правопорушень.Постановлено вважати його засудженим: за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; ч. 2 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 ККза сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_5 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить судові рішення стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що суд мав кваліфікувати дії засудженого суд не за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 186 КК, а за п. 6 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК. При цьому, представник потерпілого посилається на неповноту судового розгляду та, по суті, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, до того ж, зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки його клопотанням щодо перекваліфікації дій ОСОБА_6 . Також стверджує, що суд не в повній мірі зважив на моральні страждання потерпілих, внаслідок чого сума відшкодування моральної шкоди, визначена судом, є заниженою.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу за апеляційними скаргами прокурора, засудженого, його захисника ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Так, суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши всі обставини справи, в їх сукупності, визнав ОСОБА_6 винним, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 186 КК.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій обґрунтовував неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 121 КК та ч. 2 ст. 186 КК.
При цьому, адвокат ОСОБА_5 наводив доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам його касаційної скарги.
Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, розглянувши в повному обсязі доводи апеляційної скарги представника потерпілого, визнав їх безпідставними та, з наведенням відповідних мотивів, залишив їх без задоволення.
При цьому, апеляційний суд виходив з того, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення саме за ч. 2 ст. 121 КК.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Суд вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що адвокат ОСОБА_5 ставив питання про необхідність кваліфікації дій засудженого за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК та вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК, класифікується як особливо тяжкий, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК як тяжкий, суд позбавлений визначених кримінальним процесуальним законом повноважень задовольнити вимоги представника потерпілого, оскільки вони знаходяться поза межами пред`явленого органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачення.

Також колегія суддів Касаційного кримінального суду вважає, що доводи адвоката ОСОБА_5 стосовно неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК недоцільні, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Необгрунтованими є, на думку Суду, і наведені в касаційній скарзі доводи щодо визначення судом замалої суми відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Відповідно ст. 128 КПК потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК, і при цьому застосовуються норми ЦПК .

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, частково задовольнив позовні вимоги потерпілих і стягнув з засудженого ОСОБА_6 на їх користь суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн кожному.

Переглянувши кримінальне провадження в частині вирішення цивільного позову, суд апеляційної інстанції врахував, що місцевий суд при визначенні розміру завданої потерпілим моральної шкоди зважив на характер, глибину та тривалість їх душевних страждань внаслідок втрати матері і доньки,часу та зусиль, необхідних для відновлення їх стану, непоправні негативні наслідки, що настали в результаті вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, та дійшов висновку, що саме такий розмір моральної шкоди є справедливим.

Верховний Суд погоджується з указаним висновком апеляційного суду і вважає, що розмір моральної шкоди було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілих і конкретних обставин справи, а тому вважати його замалим підстав немає.

Стосовно доводів адвоката ОСОБА_5 про залишення поза увагою судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання клопотань потерпілого ОСОБА_4 про перекваліфікацію вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, то колегія суддів касаційного суду не вбачає істотних порушень вимог КПК в цій частині, оскільки питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 було предметом ретельного дослідження суду першої інстанції під час розгляду справи по суті та наступної оцінки апеляційним судом під час перевірки законності та обгрунтованості вироку стосовно ОСОБА_6 в апеляційному порядку.

Посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону касаційна скарга не містить.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3