Справа № 728/814/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/180/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000027 від 28 січня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з 28.01.2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 25 січня 2021 року по 26 січня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, руками наніс останній не менше восьми ударів в область голови, не менше шести ударів в область тулуба, не менше двадцяти ударів по верхніх кінцівках та не менше шістнадцяти ударів по нижнім кінцівкам, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тілесні ушкодження в області голови в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , яка настала внаслідок стиснення головного мозку та його набряку з дислокацією стовбурних відділів, обумовлених отриманою закритою черепно-мозковою травмою, яка виражалася крововиливом під лівий листок твердої мозкової оболонки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив скасувати вказаний вирок суду та закрити кримінальне провадження за відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зібрані у справі докази носять характер припущень та не є категоричними висновками про доведення винуватості обвинуваченого.

Зокрема, протокол огляду місця події від 28.01.2021 року та протокол огляду трупа від 29.01.2021 року містять лише інформацію про фіксацію кримінального правопорушення, огляд трупа та виявлені візуальні тілесні ушкодження, проте вони не містять даних про наявність вилученої слідової чи іншої інформації, яка б підтверджувала причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

Висновки судових експертиз, які проведені у даному кримінальному провадженні, свідчать про виявлені у потерпілої тілесні ушкодження та ідентифікують її кров, і не свідчать про заподіяння їх саме обвинуваченим.

Протоколом затримання зафіксовано час та дату затримання ОСОБА_7 та вилучення у нього речей, та не є доказом вини обвинуваченого.

Висновки судово-психіатричних експертиз містять дані про наявність у обвинуваченого клінічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та відсутність ознак психічного захворювання, та не є доказом винуватості.

Також не є доказом винуватості обвинуваченого і висновок судової медико-криміналістичної експертизи №86-МК від 18.10.2021 р., так як ним встановлено, що виявлена на куртці кров є не бризками, а плямами. Крім того, в суді 1 інстанції експерт повідомив, що механізм виникнення плям визначити неможливо, а висновки про те, що такі сліди крові могли утворитися при нанесенні ударів руками по тілу потерпілої не є категоричними. При цьому, ОСОБА_7 пояснив походження крові на своїй куртці тим, що він надавав допомогу потерпілій та притулявся до неї. Також він виносив потерпілу з будинку до катери швидкої допомоги та міг заплямити одяг кров`ю потерпілої.

Показання допитаних судом 1 інстанції свідків обвинувачення, яким не відомо хто вчинив злочин, є недопустимими доказами, так вони не були очевидцями нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Крім того, показання частини допитаних свідків, які вказали на взаємовідносини обвинуваченого та потерпілої, що мали місце влітку та восени 2020 року, тобто, задовго до події злочину, є недопустимими доказами в силу ст. 88 КПК України, так як не є предметом цього кримінального правопорушення.

Також апелянт зазначає, що під час судового розгляду прокурор не надав докази щодо правомірності внесення відомостей до ЄРДР, не надав процесуальні рішення, що підтверджують повноваження прокурора та слідчого; не надав докази правомірності вилучення у ОСОБА_7 під час затримання речей, зокрема, куртки, законності накладення арешту на майно, щодо підстав призначення експертних досліджень; визнання вилучених речей речовими доказами.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та показав, що він проживав разом із померлою. Прийшовши додому він побачив, як в хаті був безлад і перекинуті речі і на його запитання ОСОБА_9 пояснила, що до помешкання прийшли дві особи ромської національності і вимагали від неї цінності та гроші, заподіяли їй тілесні ушкодження, але вона сказала, що звертатись нікуди не потрібно. Пізніше потерпілій стало погано і у неї був розбитий ніс, він переніс її на ліжко і пішов викликати швидку. В подальшому допомагав переносити потерпілу в машину, у зв`язку із чим на його одязі могла залишитись кров потерпілої. У відділі поліції його незаконно затримали та допитували, але він злочину не вчиняв.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду 1 інстанції показала, що обвинувачений проживає недалеко від неї. 28.01.2021 року, у вечірній час, до них додому прийшов поліцейський і попросив їх оглянути місце події. Вона побачила кров в кімнаті на стелі, на занавісці та на ліжку. ОСОБА_7 при огляді місця події не було. Потім складали протокол і вона підписувала. Також повідомила, що ОСОБА_7 бив потерпілу, вона щодо цього робила йому зауваження. Від чого померла потерпіла, їй не відомо. Як обвинувачений бив потерпілу, вона не бачила, але бачила як вона була в синцях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що осінню 2020 року він бачив потерпілу, у неї був синяк під оком, але звідки він взявся, він не знає. Про взаємовідносини між обвинуваченим та померлою йому невідомо.

Свідок ОСОБА_12 суду 1 інстанції повідомила, що обвинувачений з потерпілою спільно проживали. Вони ходили вдвох дружньо, зловживали алкогольними напоями. Потерпіла ходила в синцях, але хто її бив, вона не бачила. Вони завжди вдвох ходили. Вона декілька разів бачила, що у ОСОБА_9 були синці.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду 1 інстанції показав, що померлу в лікарню привезла швидка і він проводив її огляд. На тілі було виявлено велику кількість гематом, саден та синяків, які знаходились по всьому тілу, такі ушкодження характерні для ударів.

Свідок ОСОБА_14 , черговий лікар, повідомила, що коли привезли померлу, то вона приймала рішення щодо її госпіталізації до реанімації. Пацієнтка була оглянута і було встановлено її смерть, у неї були численні ушкодження.

Свідок ОСОБА_15 суду 1 інстанції показала, що, вона працює фельдшером та приїхала на виклик. Зайшовши до кімнати разом із водієм, побачили жінку без свідомості, у неї були сліди побоїв, на що обвинувачений пояснив, що жінка впала, а тому ОСОБА_15 повідомила поліцію. Обвинувачений допомагав нести жінку в машину і їхав в лікарню, але з машини його забрали працівники поліції.

Наведені свідчення свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними. Хоча свідки, показання яких покладено в основу вироку, самого моменту нанесення ударів безпосередньо не бачили, як про це вказує апелянт, проте, в сукупності з дослідженими доказами, показання деяких свідків вказують на взаємовідносини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які вели замкнений спосіб життя, вживали алкогольні напої та мали випадки наявності синців у останньої.

Вина обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами, які містять матеріали кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Протоколом огляду місця події від 28.01.2021 року зафіксовано, що при огляді літньої кухні господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 виявлено, що на шпалерах, на поверхні білої тканини на стіні; на двох наволочках подушок та на рушнику на ліжку; на стелі другої кімнати маються плями бурого кольору, сухі, які вилучені шляхом від`єднання частини шпалер та зрізання тканини зі стіни, вилучення двох наволочок та рушника, зіскобу сухої речовини бурого кольору зі стелі та контрольного зразку поверхні стелі.

Під час огляду трупа від 29.01.2021 року встановлено, що на трупі ОСОБА_9 по всьому її тілу та голові були виявлені та описані множинні тілесні ушкодження у вигляді ран, подряпин та синців.

Висновком експерта №15 від 01.04.2021 року визначено тілесні ушкодження, які маються у ОСОБА_9 , описано їх характер та ступінь тяжкості, причини смерті останньої.

Під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у обвинуваченого вилучено, окрім іншого, куртку чоловічу чорного кольору.

Висновком судової медикокриміналістичної експертизи №86-МК від 18.10.2021 року встановлено, що на наданих речових доказах виявлені прості сліди крові, серед них плями та бризки крові, їх кількість та розташування, можливість утворення.

В судовому засіданні суду 1 інстанції експерт ОСОБА_16 уточнив наданий ним висновок судової медикокриміналістичної експертизи №86-МК від 18.10.2021 року та пояснив, що згідно із матеріалами справи на шпалерах були виявлені бризки крові, а на куртці плями. Всі сліди крові могли утворитись при нанесенні ударів, але такий висновок не категоричний.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Доводи захисника про те, що прокурором не надано докази щодо правомірності внесення відомостей до ЄРДР, процесуальних рішень про призначення слідчих та прокурорів у даному кримінальному проваджені, правомірності вилучення у ОСОБА_7 під час затримання речей, зокрема, куртки, законності накладення арешту на майно, підстав призначення експертних, визнання вилучених речей речовими доказами, що є підставою для закриття кримінального провадження, є необґрунтованими, оскільки такі наявні в матеріалах кримінального провадження. Крім того, такі матеріали були відкриті стороні захисту, однак вимог про їх дослідження у судовому засіданні ніхто не висловлював.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Аналізуючи висновки судово-медичних експертиз, зміст показань експерта, дані, що встановлені під час проведення огляду місця події, колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті. Згідно даних, що містяться у справі, у обвинуваченого на куртці виявлено сліди крові потерпілої, які могли утворитись при нанесенні ударів. Вказані обставини свідчать про те, що саме обвинувачений контактував з померлою, а тому об`єктивно був єдиним, хто міг заподіяти їй відповідні тілесні ушкодження, від яких остання померла.

Висновками судово-психіатричних експертиз №131 та №130 від 30.03.2021 року встановлено, що у ОСОБА_7 на час проведення експертизи не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому відповідне протиалкогольне лікування йому не показане. ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення,у вчиненні якого він підозрюється, ознак психічного захворювання не виявив та не виявляє, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України.

З вказаних вище підстав колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, суд 1 інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, наслідки та обставини його вчинення, особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я; наявність постійного місця проживання та негативну характеристику за таким, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4