В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

26 липня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконфіренції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2022 року за номером 0000613, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, із середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10 листопада 2003 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 4 ст. 186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 07 липня 2005 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у сумі 1000 гривень; 24 жовтня 2006 року Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 03 вересня 2007 року Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 309, 71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27 червня 2012 року у зв`язку з відбуванням строку покарання; 20 березня 2015 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 185, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на два роки; 07 вересня 2015 року Малиновським районним судом міста Одеси, за ч. 2 ст. 185, 71, 72, 78 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 07 вересня 2017 року у зв`язку із закінченням строку покарання; 14 квітня 2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
ОСОБА_4 29 травня 2020 року прибув до Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» (далі - ДУ «ОВК (№ 14)»), що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Краснова 2-А, де черговим помічником начальника установи ОСОБА_5 був ознайомлений з правами та обов`язками засуджених, режимом утримання, порядком та умовами виконання покарання у виді позбавлення волі.

За час перебування у Державній установі «ОВК (№ 14)» засуджений ОСОБА_4 , неодноразово допускав порушення режиму утримання, незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку, а саме: за порушення режиму тримання у Державній установі «ОВК (№14)» на засудженого ОСОБА_4 накладено 24 (двадцять чотири) стягнення, з них 6 (шість) разів був поміщений до дисциплінарного ізолятору ДУ «ОВК № 14» установи та 1 (один) раз за систематичне порушення режиму утримання був переведений до приміщення камерного типу на 2 місяці.

Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 за час відбуття покарання в ДУ «ОВК (№ 14)» не застосовувалися.

Так, засудженого ОСОБА_4 , на підставі постанови начальника ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_6 , винесеної 02.09.2021 року відповідно до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2021 року, переведено до приміщення камерного типу строком на два місяці.

Однак, незважаючи на застосовувані заходи дисциплінарного впливу ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та після відбуття дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до ПКТ допустив нові порушення, які виразились у: порушені дисципліни форми одягу, за що оголошено сувору догану; нетактовній поведінці, за що 11 березня 2022 року поміщено в ДІЗО на 14 діб; нетактовній поведінці, за що 15 березня 2022 року оголошено догану; порушені форми одягу, за що 15 березня 2022 року оголошено сувору догану; зберіганні заборонених речовин (бражної закваски), за що 19 травня 2022 року поміщений в ДІЗО на 14 діб.

Перебуваючи 21 травня 2022 року у дисциплінарному ізоляторі, а саме в прогулянковому дворику, який розташований на території ДУ «ОВК (№14)» за адресою: місто Одеса, вулиця Краснова 2а, засуджений ОСОБА_4 відповідно до додатку №20, п. 2 розділу XVIII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року №2823/5, повинен був здійснити прибирання камери та камерного санвузла, а після закінчення прогулянки - двориків для прогулянок, згідно графіку чергування засуджених в камері ДІЗО на травень 2022 року, з яким останній був ознайомлений в усній формі, оскільки відмовився від підпису.

Однак, 21 травня 2022 року приблизно о 10 годині 14 хвилин, під час обходу виконуючим обов`язки начальника ДУ «ОВК (№ 14)» майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , дисциплінарного ізолятору та прогулянкових двориків, з метою перевірки санітарного стану дільниці ДІЗО та дотримання засудженими правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, було виявлено, що після закінчення прогулянки, прогулянковий дворик, в якому перебував засуджений ОСОБА_4 потребує прибирання.

Після чого, в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК №14» за адресою: місто Одеса, вулиця Краснова, 2-А, 21 травня 2022 року о 10 годині 14 хвилин згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженою Наказом Міністерства Юстиції України від 28 серпня 2018 року за №2823/5 виконуючим обов`язки начальника ДУ «ОВК (№ 14)» майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , згідно виконуваних функціональних обов`язків, діючи виключно у рамках своєї посадової інструкції, в присутності старшого оперуповноваженого ДУ «ОВК № 14» старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 та оперуповноваженого ДУ «ОВК № 14» старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 засудженому ОСОБА_4 , було висунуто законну вимогу приступити до прибирання прогулянкового дворику у відповідності до графіку чергування, та видано для цього необхідний інвентар.

Однак, засуджений ОСОБА_4 діючи умисно, демонстративно і відкрито, з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації, безпідставно, в зухвалій та категоричній формі відмовився від виконання законної вимоги представника адміністрації ДУ «ОВК (№ 14)», виконуючого обов`язки начальника ДУ «ОВК (№ 14)» майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, фактично міг і був зобов`язаний виконати законну вимогу представника адміністрації виправної установи.

Після цього, виконуючим обов`язків начальника ДУ «ОВК (№ 14)» майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст. 107 Кримінально - виконавчого кодексу України та повідомлено, що оскільки раніше останній притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді переведення до приміщення камерного типу, то в разі подальшого не виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

Однак, засуджений ОСОБА_4 , не зробив для себе висновки та проігнорувавши зроблені йому роз`яснення, повторно в категоричній та зухвалій формі відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи.

Своїми неправомірними діями, засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1 ст. 9 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації, а також вимоги ч. 3 ст. 107 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Крім того своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 3, 4, розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Факт неодноразової та зухвалої відмови засудженого ОСОБА_4 від прибирання прогулянкового дворику, свідчить про злісну непокору адміністрації установи виконання покарань.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав повністю і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам його вчинення, пояснивши, що дійсно 21 травня 2022 року перебуваючи у дисциплінарному ізоляторі в прогулянковому дворику, який розташований на території ДУ «ОВК (№14)» він повинен був здійснити прибирання камери та камерного санвузла, а також після закінчення прогулянки двориків для прогулянок. Прибирання він повинен був здійснити відповідно до графіку чергувань засуджених в камері ДІЗО на травень місяць 2022 року. З цим графіком він був ознайомлений в усній формі, так як від підпису відмовився. Виконуючий обов`язки начальника державної установи в присутності інших співробітників цієї установи висунув йому вимогу приступити до прибирання прогулянкового дворику згідно до графіку чергувань, та видали для цього необхідний інвентар. Однак він відмовився виконувати закону вимогу начальника. Його попередили про кримінальну відповідальність та наслідки невиконання законної вимоги представника адміністрації. Ці роз`яснення ним були проігноровані і він знову відмовився виконувати законі вимоги представника адміністрації установи. Визнає, що своїми діями вчинив злочин та щиро розкаюється в скоєному.
На питання сторони обвинувачення, ОСОБА_4 пояснив, що він дуже шкодує, що так зробив.
За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд ухвалює вирок без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину.
Мотиви призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки вона має нахили до скоєння правопорушень.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має середню освіту, до затримання працевлаштований не був, неодружений, немає утриманців, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_4 від 27.05.2022 року, останній з 21.11.2019 року перебуває в місцях позбавлення волі. 29.05.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», був розподілений до відділення СПС №16. За час відбування покарання характеризується негативно, заохочень не має. До дисциплінарної відповідальності притягувався 24 рази, з них 6 разів поміщався до ДІЗО та 1 раз переводився в ПКТ. На виробництві установи не працевлаштований, участь в благоустрою установи не приймає. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, підтримує взаємовідносини з засудженими негативної спрямованості, на критику у свою адресу реагує неадекватно. Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Безвідповідально ставиться до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з байдужістю. Порушує вимоги пожежної безпеки, робились зауваження щодо паління в невстановленому місці. Участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Засуджений уникає проведення з ним морального, правового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання в індивідуальних, групових і масових формах на основі психолого-педагогічних та соціально-виховних принципів і методів, не робить для себе висновків. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій не приймає. Своєю поведінкою надає негативний приклад іншим засудженим. 09.02.2022 року із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено високий рівень ймовірності небезпеки для суспільства.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України. Вчинення ОСОБА_4 повторно, нового умисного злочину, свідчить про абсолютне зневажання ним закону і встановлених у суспільстві правил. Така поведінка не може бути визнана допустимою у суспільстві. Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать, що ОСОБА_4 схильний до системного вчинення кримінальних правопорушень, що являється особою виключно кримінальної спрямованості.
При призначенні покарання суд бере до уваги виступ прокурора у судових дебатах щодо покарання яке необхідно призначити обвинуваченому, позицію обвинуваченого, негативну характеристику, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно застосувати реальне покарання можливе з ізоляцією його від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не находить, оскільки правопорушення вчинено під час відбуття покарання в установі виконання покарань за інший злочин. Тобто очевидна певна зневага ОСОБА_4 до встановлених правил відбуття покарання та загальновідомих правил поведінки.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, тому на підставі вимог ч.1 ст.71 КК України суд остаточно призначає йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2020 року яким він був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Враховуючи вид покарання, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Одеська виправна колонія (№ 14)», у зв`язку з чим йому на стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід не обирався, суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати не має необхідності.
Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.
Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись вимогами ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти ) місяців позбавлення волі.
Початок нового строку відбуття покарання за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку суду, тобто з 26 липня 2022 року.
До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не застосовувати.
Речові докази, а саме: оптичний диск із відеозаписом за участю ОСОБА_10 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1