Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3291/22
Провадження № 1-кс/553/847/2022
У Х В А Л А
Іменем України

12.08.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтава у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000214 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення ( проступку) , передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000214 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення ( проступку) , передбаченого ч.1 ст.309 КК України .
З матеріалів клопотання вбачається, що 03.08.2022 року приблизно о 12:13 годині за адресою: м. Харків, вул. Коновалова 92, працівники поліції зупинили громадянина ОСОБА_4 у якого було виявлено та вилучено дві білі таблетки схожі на наркотичну речовину. (ІТС ІПНП 7503)
Так, 03.08.2022 року в період часу з 13:00 год. по 13:04 год. було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за участю громадянина ОСОБА_4 , 1989р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у якого в ході проведення огляду було виявлено та вилучено дві таблетки білого кольору.
04.08.2022 вищевказану річ було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000214від 03.08.2022 року.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 40-1 КПК України при огляді дізнавач має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.
Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

З огляду на вище викладене та приймаючи до уваги той факт, що у слідства є сукупність підстав вважати, що вилучені речі в ході огляду місця події, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, виникли підстави для арешту вищезазначеного майна, в зв`язку з чим звернулись до суду з вказаним клопотанням.
В судове засідання слідчий, прокурор, не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити розгляд клопотання у його відсутність.
Неприбуття даних осіб у судове засідання , не перешкоджає розгляду клопотання, що визначено ч.1 ст. 172 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно п.7 ч.3 ст. 131 КПК України визначено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права не відчуження, розпорядження та/або користуванням майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підстав вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт, що накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати , що воно відповідає критерію, зазначеному ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості та можуть бути використані, які доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, що були об`єктом кримінально протиправних дій , гроші, цінності, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п.1,2,5,6 ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий судді, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна надається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а така наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу.
Судом приймаються до уваги, вищевказане майно, яке має значення для кримінального провадження, на підставі ст. 98 КПК України є об`єктом кримінально протиправних дій, який визнано речовим доказом, вказані предмети використовуватимуться як доказ під час судового розгляду, що дає всі підстави забезпечити його схоронність за допомогою заходів забезпечення кримінального провадження арешту, для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення.

Слідчий суддя, приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна. При цьому, враховуючи можливість використання даних предметів, у даному кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000214 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення ( проступку) , передбаченого ч.1 ст.309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилученого під час огляду місця події, від03.08.2022 року з 13:00 год. по 13:04 год. було проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , за участю громадянина ОСОБА_4 , 1989р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у якого в ході проведення огляду було виявлено та вилучено дві таблетки білого кольору, які були поміщенні до спеціального пакету № 7363714, який опечатаний, скріплений підписами понятих,шляхом заборони користування відчуження та розпорядження будь-яким особам шляхом заборони відчуження та розпорядження усіма особами, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідча суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1