Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження 1-кп/711/17/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, вірмена, гр. України, неодруженого, з неповною вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.ч.2,3 ст.27, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України;

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді в Придніпровському районному суду міста Черкаси знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000986 від 03.09.2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.ч. 2, 3 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.ч. 2, 3 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України, запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів мотивуючи тим, що на даний час існують ризики, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, можливий вплив на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів, просив відмовити. Надав суду заперечення та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та просив змінити на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що наведені ризики хоча й продовжують існувати, але з огляду на тривалий час перебування ОСОБА_6 (з 14.09.2018) в СІЗО та те, що реалізація цих ризиків зменшилась, крім того обвинувачений має постійне місце проживання, має тісні контакти з матір`ю та батьком, тому колегія суддів вважає недоцільним продовжувати тримання відносно останнього під вартою і приходить до висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» згідно яких після сплину певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі свободи і суд зобов`язаний розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою. Тривалість тримання під вартою може бути виправдана за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України «Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого».

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

При зміні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобовий домашнього арешту судом враховані обставини, в т.ч. особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, стан здоров`я (діагноз: поперековий остеохондроз, дископатія ускладжена грижею та не стабільність сегментів хребта, виражений больовий синдром), відсутність намірів ухилятися від слідства та суду, попередні явки до слідчого, прокурора чи суду. Представником потерпілої висловлювалась позиція потерпілої про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та звільнення його з-під варти, оскільки потерпіла ніяких претензій до ОСОБА_6 немає.

Крім того, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого, суд враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді цілодобового домашнього арешту.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ "Строган проти України", № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Крім того, в рішенні по справі "Осипенко проти України", №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року), вказано, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку, - на прокурора, який заявив клопотання про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Тобто, саме прокурором в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, прокурором у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 не вказав будь-які дії вчиненні ним, які б свідчили про його наміри незаконно вплинути на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити речові докази по кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

В ході проведення судового засідання колегія суддів приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатний у повній мірі забезпечити дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків на даній стадії кримінального провадження, таким чином задовольнивши клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181,194,331,369-372,376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з застосуванням засобу електронного контролю, тобто до 05 липня 2022 включно, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- не залишати цілодобово місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду(крім випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану);

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками;

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до п.1 ч.3, ч.5 ст.202 КПК України підлягає негайному доставленню до місця проживання і звільненню

з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання негайно направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06 травня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3