Справа № 462/7481/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/668/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001305 від 18.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

28 липня 2022 року прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 60 днів, тобто по 25 вересня 2022 року.

Своє рішення суд мотивує тим, що встановлені раніше ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого на даний час продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, з можливістю відвідування навчального закладу, та покладенням обов`язку з`являтися до органу досудового слідства та суду за кожною вимогою.

В обґрунтування вимог передбачених в апеляційній скарзі покликається на те, що обвинувачений вже два роки перебуває під вартою, а судом встановлено під час судового слідства, що слідчі фабрикували справу проти нього, а саме це стосується і проведених експертиз, монтування відеозаписів, проведення впізнання із порушенням.

Зазначає, що прокурором не було представлено доказів існування ризиків, на підставі яких можна вважати, що обвинувачений буде скриватись від суду або буде знищувати докази.

Також зазначає про необхідність зміни обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт, оскільки наявні підстави вважати, що вказаний менш суворий запобіжний захід здатний забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_8 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави..

Суд першої інстанції вірно зазначив, що встановлені раніше ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого на даний час продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками колегії місцевого суду про те, що ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, що є особливо тяжким злочином, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, із місця скоєння кримінального правопорушення втік, що свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду, а також те, що він вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості із застосуванням фізичного насильства відносно малолітньої дитини, що свідчить про те, що він становить виключну небезпеку для оточуючих та моральних засад суспільства, а також беручи до уваги той факт, що обвинувачений не працює, неодружений, свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів та його можливість переховуватись від суду, відтак наявні всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченого, про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які встановлені ухвалами судді при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4