Справа № 755/2746/22
№ 1-кс/755/610/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Коцюбинське, Бучанського р-ну, Київської обл., українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючому, не одруженому, зі слів маючому на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, востаннє: вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2016 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 30.07.2021 року по відбуттю строку покарання, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 05.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000381 від 05.02.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.08.2016 року за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, 05.02.2022 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ПКіВ «Гідропарк» у м. Києві, помітив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який здійснював прогулянку парковою зоною, та в цей момент, у нього винник умисел на повторне заволодіння чужим майном, яке міг при собі зберігати ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та висловив вимогу зупинитись, однак, ОСОБА_6 продовжив рух, уникаючи спілкування з останнім. У цей момент, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_6 та з метою попередження будь-якого можливого опору з боку потерпілого, бризнув сльозогінним газом балончика в обличчя ОСОБА_6 та почав висловлювати вимогу в передачі наявних грошових коштів. ОСОБА_6 , розуміючи реальну загрозу для свого здоров`я з боку ОСОБА_4 , передав останньому наявні в нього грошові кошти в сумі 500 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на повторне заволодіння чужим майном, застосовуючи відносно потерпілого насильство, що є небезпечним для здоров`я останнього в момент його заподіяння, а саме, приставивши до лівої частини шиї потерпілого предмет, ззовні схожий на ніж, заволодів мобільним телефоном марки «Redmi Note 8T», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1730 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2330 гривень.
Відповідно до довідки № 87 від 05.02.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 . Олександрівською міською клінічною лікарнею, у останнього виявлено хімічний опік кон`юнктиви скири та повік першого ступеню обох очей.
Згідно з довідкою № 1251 від 05.02.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», у останнього виявлено садно лівої завушної ділянки.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.02.2022 року; рапортом від інспектора СП ВП на СТЗ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 05.02.2022 року; медичною довідкою з КНП КМКЛ ШМД № 1251 від 05.02.2022 року; медичною довідкою з Олександрівської міської клінічної лікарні № 87 від 05.02.2022 року; протокол особистого обшуку підозрюваної особи ОСОБА_4 від 05.02.2022 року; протоколом огляду місця події від 05.02.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.02.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.02.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.02.2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 від 06.02.2022 року; речовими доказами та іншими доказами в їх сукупності.
06 лютого 2022 року в порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
07 лютого 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 05 квітня 2022 року включно.
Керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
В умовах найкризовішої ситуації в Україні, завданням, передбаченим ст. 2 КПК України, яке покладається на органи державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.
Положення ст. 615 КПК України передбачають особливості досудового розслідування в умовах воєнного стану та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, однак безпосередньо не регулюють питання щодо продовження строку тримання під вартою, що свідчить про здійснення даної процедури на загальних підставах, передбачених КПК України.
Сторона обвинувачення вважає, що виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не потребують додаткового роз`яснення в умовах воєнного стану та ситуації, в якій перебуває Україна.
Враховуючи зазначені обставини, метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання наступним ризикам, а саме:переховуватися від органу досудового розслідування та суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом вжиття заходів, спрямованих на знищення доказів та недопущення розкриття інших епізодів злочинних дій;незаконно впливати на потерпілих та свідків (інших осіб, процесуальний статус яких ще не встановлений) у кримінальному провадженні;вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється.
При обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 судом має бути враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду актуальний і по теперішній час, у зв`язку із тим, що перебування на волі підозрюваного, який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.
Так, на підтвердження даного ризику слід врахувати такі обставини, що підозрюваний в разі перебування на волі використає ситуацію, яка склалась у країні на власну користь, а саме, користуючись тим фактом, що всі служби поліції перебувають на даний час в посиленому режимі несення служби, орган досудового розслідування позбавлений можливості здійснювати контроль підозрюваного у місці його проживання, виконання ним покладених на останнього його процесуальних обов`язків, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі.
Крім цього, слід врахувати таку обставину як можливість вільного перетину меж міста Києва, зміни зовнішності, з метою переховування та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово перебуває під контролем окупантів представників збройних сил РФ, та в подальшому, як результат примикання до них та отримання інших документів під виглядом особи, яка в результаті вищевказаних подій стала жертвою бойових дій.
Викладені обставини слід враховувати як вірогідні, але логічні дії підозрюваного саме тому, що ОСОБА_4 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання його винним, тому для нього як для особи, яка вже порушила Закон, зневажливо поставилась до норм моралі у суспільстві, продовження неправомірної поведінки у вигляді уникнення від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Аналізуючи вказаний ризик, слід звернути увагу на те, що підозрювана ОСОБА_4 офіційної роботи не має, у навчальних закладах не навчається, не одружений, тобто, відсутні стримуючі фактори, які б запобігли ризику переховування. Усвідомлення вказаної обставини, може призвести до переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру, що свідчить про низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності підозрюваного, а також, про схильність до злочинних дій щодо майна та, враховуючи наявну в Україні ситуацію, звільнення підозрюваного з-під варти може лише стимулювати останнього до вчинення нових майнових злочинів. Враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність. Таким чином, орган досудового розслідування має всі підстави вважати, що перебування на волі підозрюваного ОСОБА_4 надасть можливість останньому продовжувати вчиняти аналогічні злочини.
Вищезазначеним ризикам зможе запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків, інших осіб та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі, норм Закону. Зокрема, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає йому перебувати у слідчому ізоляторі.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що останній інкримінованого йому злочину не вчиняв, має намір приєднатися до лав Збройних Сил України, у зв`язку з чим, прохав відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зокрема, зазначив, що в разі продовження його підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прохав визначити заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людину як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Зокрема, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, офіційно ніде не працює, може впливати на свідків та потерпілого, може уникати від досудового розслідування і суду, раніше судимий за злочини проти власності.

06 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

07 лютого 2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.04.2022 року.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 05.02.2022 року до трьох місяців.

Таким чином, строк дії ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2022 року про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, закінчується, а для завершення досудового розслідування необхідний час та проведення ряду слідчих, процесуальних дій, тому, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, тобто, до 05 травня 2022 року включно.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: