УХВАЛА

30 травня 2022 року
м. Київ

справа № 405/7882/19
провадження № 51-1168 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього,

встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2022 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Зокрема, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України звертається із касаційною скаргою до Верховного Суду України, палату касаційного кримінального суду, при цьому не враховує, що згідно ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд.
З даного приводу додатково варто зазначити, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до КПК України і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд (п. 21 ст. 3 КПК України), при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.

Окрім цього, засудженим не усунуто порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, яким передбачено, що в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом з цим, обґрунтування вимог касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Таким чином, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Разом з цим, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 наводить доводи які зводяться до незгоди з оцінкою доказів, яким засуджений надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, вказує на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження (ст. 411 КПК України), що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.

Також, касаційна скарга засудженого містить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, водночас у скарзі знову таки, не зазначено яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, не наведено обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 413-414, 419, 438 КПК України.

ОСОБА_4 також не усунуто порушення п. 5. ч. 2 ст. 427 КПК України, згідно з яким касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

При цьому, вимоги касаційної скарги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, засуджений за змістом касаційної скарги спочатку просить скасувати вирок і ухвалу, не вказуючи яке рішення після скасування має ухвалити Верховний Суд, далі за текстом декілька разів просить скасувати лише вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, наприкінці скарги - скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, або скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Викладена таким чином вимога не відповідає приписам ст. 436 КПК України та позбавляє Суд можливості встановити дійсну волю заявника щодо того, яке рішення за результатами касаційного розгляду він просить ухвалити.

Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній правового обґрунтування заявлених вимог та чітко сформульованої вимоги, яка б узгоджувалась з положеннями ст. 436 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3