Справа № 308/6719/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/285/22, за апеляційною скаргою, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 (далі - слідчий), погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 (далі - прокурор) та обрано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший лейтенант», розлученого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 29 липня 2022 року з визначенням застави у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 01 червня 2022 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України. Клопотання мотивовано тим, що 31.05.2022, приблизно о 19 год 00 хв, у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , помічником командира - начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, капітаном ОСОБА_9 , який є начальником за військовим званням відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , останньому доведено для виконання письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника Кіселийчука 1.1, від 31.05.2022 № 44, про відрядження ОСОБА_6 до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 у зоні бойових дій, а саме до населеного пункту АДРЕСА_4 для подальшого виконання ним обов`язків військової служби. Однак, молодший лейтенант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, маючи об`єктивну можливість виконати наказ, без поважних причин, відкрито відмовився виконати наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 31.05.2022, про що особисто повідомив капітана ОСОБА_9 . З огляду на наведені обставини, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто у непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Слідчий у клопотанні також вказує на те, що підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, повідомлення про підозру висунуто 01.06.2022, що за вчинені діяння, які віднесені до тяжких злочинів, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім цього, слідчий посилається на дані про особу підозрюваного : працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, а також зазначає, що даних, які би свідчили про неможливість застосування відносно ОСОБА_6 цього запобіжного заходу, не встановлено. Тому, на переконання слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. У клопотанні слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 1000 000 (один мільйон) грн.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що у провадженні старшого слідчого Шостого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 знаходиться кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція за скоєння якого, згідно з ч. 4 ст. 402 КК України, передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від п`яти до десяти років, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підозра ОСОБА_6 підтверджена, повідомлення про підозру висунуто 01.06.2022. Також органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема існує ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на наведене, слідчий дійшов висновку, що застосовані більш м`які запобіжні заходи, зокрема такі, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тим, про обрання якого клопоче слідчий, що свідчить про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому клопотання визнано обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а з огляду на обставини, за яких скоєно діяння, вищенаведене, визначено заставу у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

В апеляційній захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, існують сумніви щодо законності наказу, а відтак і відносно обґрунтованості підозри. Звертає увагу на те, що нормою ч. 2 ст. 15 Закону України №1702-ІХ, командування Сил територіальної оборони не наділено повноваженнями видавати розпорядження про застосування сил територіальної оборони у районах бойових дій. Натомість, нормами цієї ж статті чітко передбачено, що виконання завдань територіальної оборони здійснюється поза районами ведення воєнних дій. Крім того, у наказі не конкретизовано маршрут руху, як підставу цього наказу є посилання на бойове розпорядження командира НОМЕР_2 бригади територіальної оборони ЗСУ від 19.04.2022, а не розпорядження Головнокомандувача ЗСУ, як передбачено нормами ч. 2 ст. 20 Закону. Окрім цього, адвокат ОСОБА_7 вважає, що вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є абстрактні, нічим не підтверджені. Водночас слідчий суддя належної оцінки вказаним у клопотанні ризикам не дав, хоча норма ст. 194 КПК України зобов`язує слідчого суддю це зробити. Відтак, слідчим суддею, на переконання апелянта, не дотримано вимог ст. 178 КПК України, зокрема не враховано відсутність достовірних та допустимих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, не перевірено його стан здоров`я та майновий стан, тому розмір застави 1 000 000 гривень, є необґрунтованим та очевидно непомірним для ОСОБА_6 . Адвокат ОСОБА_7 вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою і те, що підозрюваний ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає у гуртожитку за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа, раніше до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягувався, тому існують всі підстави вважати, що відносно нього можна обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який був проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядаються за відсутності підозрюваного, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: підозрюваний належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день підозрюваний не подавав; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки підозрюваного у судове засідання на розгляд апеляційної скарги, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного й стороною захисту не заявлялось клопотання про бажання підозрюваного брати участь у розгляді апеляційної скарги; у розгляді апеляційної скарги брав участь захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184, 615 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема протоколом затримання, до якого долучено відеозапис слідчої дії, на якому зафіксовано факт відмови виконати наказ, витягом з наказу про призов за мобілізацією та призначення на посаду, витягом з наказу про відрядження до зони бойових дій, заявою ОСОБА_6 про придатність до військової служби за станом здоров`я, функціональними обов`язками ОСОБА_6 за посадою, протоколами допитів свідків, які були очевидцями ознайомлення ОСОБА_6 з наказом та фактом його відмови виконати відповідний наказ, та іншими доданими до клопотання матеріалами, на підставі яких 01.06.2022 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, від отримання якого він відмовився, що зафіксовано слідчим відповідно до вимог КПК України. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_6 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що існують сумніви щодо законності наказу, а відтак і відносно обґрунтованості підозри, і що слідчим суддею не враховано відсутність достовірних та допустимих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище та не свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що нормою ч. 2 ст. 15 Закону України № 1702-ІХ, командування Сил територіальної оборони не наділено повноваженнями видавати розпорядження про застосування сил територіальної оборони у районах бойових дій, натомість, нормами цієї ж статті чітко передбачено, що виконання завдань територіальної оборони здійснюється поза районами ведення воєнних дій, і при цьому, у наказі не конкретизовано маршрут руху, як підстава цього наказу є посилання на бойове розпорядження командира НОМЕР_2 бригади територіальної оборони ЗСУ від 19.04.2022, а не розпорядження Головнокомандувача ЗСУ, як передбачено нормами ч. 2 ст. 20 Закону.
При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які на даний момент підтверджують те, що ОСОБА_6 причетний до вчинення кримінально-карних діянь.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, зокрема можливого переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 2 ст. 402 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) та даними про особу підозрюваного (працездатний, розлучений, раніше не судимий, зареєстрований у м. Харків) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є абстрактні, нічим не підтверджені, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, як безпідставні та необґрунтовані апеляційний суд визнає та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя належної оцінки вказаним у клопотанні ризикам не дав, хоча норма ст. 194 КПК України зобов`язує слідчого суддю це зробити, що слідчим суддею не перевірено стан здоров`я та майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , що розмір застави 1 000 000 гривень є необґрунтованим та очевидно непомірним для ОСОБА_6 .
Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає у гуртожитку за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа, раніше до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягувався, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, також визнає такими, що не свідчать про відсутність вищенаведених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків слідчого судді, вважаючи, що наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, у тому числі й домашнього арешту.
Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, негативні наслідки для держави від злочинів проти встановленого порядку несення військової служби, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і дійшов належного висновку про те, що має місце виключний випадок і застава в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і у свою чергу обґрунтовано визначив розмір застави 1000000 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , - апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі й про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 1000000 (один мільйон) гривень є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що визначений слідчим суддею розмір застави надмірний та непосильний для ОСОБА_6 , - апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані і такі, що не впливають на визначений слідчим суддею розмір застави.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 1000000 гривень, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застави в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалася; що зі слів учасників кримінального провадження досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчено і обвинувальний акт направлено до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 та обрано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 29 липня 2022 року, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: