ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2007/22 Справа № 192/501/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що він своєю поведінкою довів своє виправлення, та до нього можливо застосувати положення ст. 81 КК України і звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для визнання засудженого таким, що довів своє виправлення з огляду на те, що останній хоча і заохочувався, проте заохочення не мали системного характеру, оскільки застосовувалися лише в січні та квітні 2022 року при фактичному відбуванні покарання з 05.10.2017 року.

Також прийнято до уваги, що ОСОБА_7 вже було відмовлено комісією колонії в умовно достроковому звільненні як особі, що не довела свого виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наведених ним підстав та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість, та просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши відомості та документи, що характеризують апелянта, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що останній не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, за весь період відбування покарання з 05.10.2017 року характеризується задовільно, має лише два заохочення, застосовані до нього за короткий період часу, що безпосередньо передував повторному зверненню щодо умовно-дострокового звільнення.

Крім того, комісією установи цьому засудженому було відмовлено як особі, що не стає на шлях виправлення: 25.05.2019 р. - у зміні умов тримання та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням; 20.03.2020 р. у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням; 29.01.2021 року в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки наявні в матеріалах відомості не свідчать про системний характер позитивних змін у поведінці цього засудженого і наявність підстав для висновку про доведення ним свого виправлення на всьому протязі строку відбування покарання.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Крім того слід зазначати, що у минулому ОСОБА_7 за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, втім висловлену йому довіру не виправдав та на протязі іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, що потягло призначення йому покарання за наступним вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2013 року із застосуванням положень ст. 71 КК України, а після повного відбуття вказаного покарання та звільнення з місць позбавлення волі вчинив низку нових корисливих кримінальних правопорушень, за які відбуває покарання на даний час. Наведені обставини свідчать про антисоціальну спрямованість особи цього засудженого і стійкість його протиправної поведінки, що у свою чергу вимагає підтвердження його виправлення до повного відбуття призначеного покарання надзвичайно вагомими і беззаперечними доказами, яких не вбачається.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає неспроможними зважаючи на вищенаведене та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4