ВИРОК
Іменем України
27.04.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80003995 від 08.12.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, востаннє 21.11.2017 року за ч.2 ст. 186 КК України Франківським районним судом м. Львова до карання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, терміном З роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти власності.
08.12.2017 року, близько 18:40 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, в присутності потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зі столу, відкрито викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG Duos» (ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) з сім карткою оператора мобільного зв`язку Lifесеll номер НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_6 , заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.
Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілого.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого чайна (грабіж), вчиненого повторно.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та праці.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 394 КПК України.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1