Справа № 496/4543/17
Провадження № 1-кп/496/148/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року колегія суддів Біляївського районного суду Одеської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
захисника ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження № 000776 від 17.09.2017 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
30.05.2007 р. Ананьївським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
27.06.2008 р. Комінтернівським районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
05.03.2009 р. Ананьївським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до відбуття покарання 3 роки 7 місяців, звільнився 10.02.2012 р.;
29.03.2013 р. Ананьївським районним судом за ст. ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
13.09.2013 р. Котовським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 та 4 ст. 70 КК України до відбуття покарання призначено 3 роки позбавлення волі, звільнився 26.02.2016 р.;
18.03.2014 р. Ананьївським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 та 4 ст. 70 КК України до відбуття покарання призначено 3 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
15.09.2017 року приблизно о 23.00 год., ОСОБА_16 , переслідуючи умисел на вступ у статевий зв`язок із ОСОБА_17 , а саме зґвалтування, знаходячись в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_17 де, перебуваючи в спальній кімнаті, застосувавши насильство, що виразилося у нанесенні декількох ударів кулаком в область тильної частини голови та в район тулуба, а саме область грудної клітини, з ціллю зменшити супротив, заламуванні рук за спину, повалив останню на ліжко, скориставшись при цьому її безпорадним станом (похилим віком), почав здавлювати її шию своєю рукою та незважаючи на намагання останньої визволитися від такого насильства, всупереч волі ОСОБА_17 вступив з нею в статевий контакт.
В подальшому у ОСОБА_16 , який розуміючи протиправність своїх дій, а саме зґвалтування ОСОБА_17 , та усвідомлюючи можливість бути викритим у вчиненому, так як знав потерпілу як особу, що мала складний характер, що вірогідно мало би наслідком розголошення таких відомостей відносно нього, виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 .
Так, ОСОБА_16 , все ще перебуваючи в приміщенні спальної кімнати домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи свій злочинний умисел, користуючись безпорадним станом потерпілої після зґвалтування, в той час як остання лежала на ліжку на животі, де із застосуванням сили, знаходячись позаду неї, почав здавлювати її шию з такою силою, долаючи опір і боротьбу потерпілої за життя, до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя. В подальшому, ОСОБА_16 зняв пасок від халату, в який була одягнена ОСОБА_17 , зав`язав його на шию останньої на два вузла, та, з метою остаточного пересвідчення у настанні смерті потерпілої, з силою натягнув пасок на себе, вчинивши таким чином дію до остаточного удушення.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 279 від 16.10.2017, смерть ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання органів шиї удавкою та руками нападника.
Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказуючи на те, що його показання на досудовому слідстві наданні ним під фізичним впливом працівників правоохоронних органів. По обставинам тих подій зазначив, що 15.09.2017 року в 22.00 год. вечора, коли він йшов додому з магазину, їх з дружиною зустріла сусідка ОСОБА_17 , мешкаючи у сусідньому будинку через паркан, якій він час від часу допомагав у по господарству, зокрема 14.09.2017 року допомагав збирати виноград, вона запитала чи можна прийти до них в гості за адресою: АДРЕСА_2 . Втрьох вони розпили одну пляшку алкоголю, при цьому обвинувачений вважає, що ОСОБА_17 прийшла до них вже напідпитку. ОСОБА_17 попросила провести її додому, він провів її до хвіртки її будинку по АДРЕСА_3 , що по сусідству. По дорозі додому вона зачепилась та впала обличчям на підлогу, оскільки погано пересувалась, казала, що погано себе почуває, він поміг їй піднятись, підтримував потерпілу, видимих пошкоджень після падіння, на ній не було, в двір потерпілої ОСОБА_16 не заходив. Потім, він повернувся додому та ліг спати. У цей день синців на потерпілій він не бачив. На другий день йому повідомили, що потерпілу вбито, про це стало відомо від осіб, з її оточення та працівників поліції.
Крім того, ОСОБА_16 не визнаючи себе виним у скоєному, стверджує, що у загиблої є онука, яка раніше приїжджала до ОСОБА_17 та нібито била її, вимагала постійно гроші, особисто сам він не бачив, як її б`ють, лише бачив як ОСОБА_17 ходить в синцях, до сільської ради та поліції від неї навіть надходили заяви. З його слів, потерпіла мала з неприязні стосунки з сусідами, хоча на думку обвинуваченого ОСОБА_17 була не конфліктною людиною.
Також обвинувачений ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що викривальні покази відносно себе на досудовому слідстві надав під тиском працівників правоохоронних органів.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, вина ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведена у судовому засіданні і підтверджується наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 17.09.2017р. року з фото-таблицею до нього, згідно якого, місцем події є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду місця події у будинку було виявлено одну наволочку з подушки з двома плямами бурого кольору, зовні схожі на плями крові, один підковдру з плямами бурого кольору, ковдру з двома слідами бурого кольору, схожі на сліди крові, один флакон від парфуму, один розпилювач від косметичного флакону, один недопалок, вісім фрагментів слідів пальців рук, сім фрагментів долоні, одну алюмінієву миску (т. 1 а.с. 57-67),
- протоколом огляду трупа потерпілої ОСОБА_17 в приміщенні Біляївського бюро СМЕ від 17.09.2017 р. та фотоілюстрацією до нього, під час якого було виявлено, що на тілі трупа ОСОБА_17 маються: перелом рожка під`язичної кістки справа; ЗЧМТ; перелом 5, 6 ребра зліва по передній паховій лінії по прямому механізму; крововилив в м`які мозкові оболонки, шкірно-фіксальний клапоть голови, синці повік обох очей, правої лобно-скроневої області; праворуч на передній бокові поверхні шиї є 3 садна вкриті червоно-коричневою корочкою, садна розташовані перпендикулярно до странгуляційної борозди; на лівій передній бічній поверхні шиї є три садна, які розташовані на странгуляційній борозді; на передній поверхні грудної клітки проекції грудини є два синця синюшно-фіолетового кольору; на задній поверхні правого ліктьового суглоба на шкірі, а також задній поверхні обох кістей є синці; странгуляційна борозда одиночна, розташована горизонтально і перпендикулярно осі шиї, знаходиться в середній частині шиї, шириною від 1.5 до 2 сантиметрів синюшно-фіолетового кольору. При огляді трупа виявлено зашморг на шиї, яка представляє собою пояс халату, зашморг затягнуто двома простими вузлами. Під час огляду було вилучено мотузку, пластини нігтьових зрізів, жіночий халат, лоскут волосся, які упаковано до паперових конвертів і оглянуто (т. 1 а.с. 68-74);
- протоколом слідчого експерименту від 17.09.2017 року та відеозаписом до нього, відповідно до якого на території домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 обвинувачений ОСОБА_16 в присутності двох понятих, захисника та спеціаліста, під відеозапис пояснив та показав, що 15.09.2017 року близько 19.20 год. до нього та його дружини у гості прийшла їх сусідка ОСОБА_17 , після чого вони втрьох сіли за стіл біля будинку та почали вживати алкогольні напої, приблизно о 23.00 год. ОСОБА_17 попросила його провести її додому, на що він погодився. Коли ОСОБА_16 проводив її додому, ОСОБА_17 зачепилась за гілля, що знаходилось на межі домоволодінь та впала обличчям на землю, після цього ОСОБА_16 допоміг їй піднятись та завів до будинку та підвів її до ліжка. ОСОБА_17 присіла на ліжко та схопила ОСОБА_16 штани та потягла до себе, і запропонувала вступити з нею у статеві стосунки. Після цього вона підняла халат та лягала на ліжко, нижньої білизни на ній не було. ОСОБА_16 приспустив штани, ліг на потерпілу та у них відбувся статевий акт, під час якого ОСОБА_16 увесь час душив її правою рукою, після чого ОСОБА_16 закінчив статевий акт на ліжко. Коли ОСОБА_16 встав, потерпіла знову схопила його за штани, але ОСОБА_16 вирвався, схопив пояс рожевого кольору та обв`язав навколо шиї потерпілої на два вузли та пішов додому (т. 1 а.с. 75-79);
- висновком експерта № 279 від 16.10.2017 р. за результатами якого, при дослідженні трупних плям, а також трупного задубіння, встановлено, що давність настання смерті ОСОБА_17 більше однієї доби і може відповідає часу з 15-го на 16-е вересня 2017 року. Смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї удавкою і руками нападника. На трупі ОСОБА_17 наявні пошкодження: странгуляційна борозда на шиї, синці та садна на передньо-бокових поверхнях шиї, синці обох очей, синці на передній поверхні грудної клітини та верхніх кінцевих, а також переломи 5-6-го ребра зліва, крововиливи на шкірі голови. Крім цього на під`язичній кістці зафіксовано чотири переломи, що підтверджується медико-криміналістичним дослідженням, акт № 517 від 27.09.2017 року. Здавлення удавкою і руками органів шиї потерпілої являється небезпечним для її життя і тому відноситься до категорії -тяжких пошкоджень. Між встановленими пошкодженнями органів шиї і причиною смерті ОСОБА_17 є прямий, причинний зв`язок. Переломи під`язичної кістки потерпілій настали від здавлення органів шиї рук нападника, що підтверджується наявністю синців на передньо-бокових поверхнях шиї, розташовані перпендикулярно до странгуляційної борозди, що може свідчити про спробу потерпілої зняти удавку. В моменти пошкоджень, останні були небезпечними для життя потерпілої. Давність встановлених пошкоджень до моменту дослідження трупа, більше однієї доби. Механізм причин тілесних пошкоджень гр. ОСОБА_17 співпадають з показами нападника в ході слідчого експерименту. У вмісті піхви потерпілої виявлені сперматозоїди, що підтверджується актом судово-медичного дослідження, акт № 107/279 від 21.09.2017 року. В момент смерті ОСОБА_17 , 1937 р.н. знаходилася в середній ступені алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними судово- токсикологічного дослідження крові померлої, акт № 4571/279 від 29.09.2017 року (т. 1 а.с. 81-85);
- висновком експерта № 496 від 04.10.2017 р., згідно якого при цитологічному дослідженні двох вільних кінців поясу від халата, знайденого та вилученого з шиї трупа ОСОБА_17 знайдено ядровмісні клітини (т. 1 а.с. 87-88);
- висновком № 1135 від 11.12.2017 р. згідно якого на марлевому тампоні з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_17 виявлені сперматозоїди з домішкою крові, де кров приналежна самій потерпілій ОСОБА_17 , а походження виявлених сперматозоїдів від підозрюваного ОСОБА_16 не виключається (т. 1 а.с. 94-97);
- висновком експерта № 680 від 18.12.2017 року та ілюстрованою таблицею до нього, яким встановлено генетичні ознаки крові потерпілої ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 1-8);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи з висновком № 983 від 26.11.2020 року та ілюстрованою таблицею до неї, згідно якого на тампоні із вмістом піхви потерпілої ОСОБА_17 виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та сперми, які є змішаними, збігаються між собою, та містять генетичні ознаки зразка крові обвинуваченого ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_17 (т. 3 а.с. 1-26);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 481 від 16.11.2017 р. згідно якого ОСОБА_16 , до часу скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, міг знаходитися у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння. Однак його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, тому він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення дослідження ОСОБА_16 , також не страждає на хронічне психічне захворювання та недоумство. Здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом міг приймати участь у слідчих діях, та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребував (т. 1 а.с. 98-101);
- показами потерпілої ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що є сестрою ОСОБА_17 . Про смерть сестри дізналась, коли їй подзвонили опікуни сестри. Їй сестра розповідала, що сусідка, яка живе напроти побила її, про сім`ю Булат нічого не знає, з онукою у сестри були нормальні відносини. У своєї заяві до суду просила обвинуваченому призначити покарання у вигляді позбавлення волі (а.с.190 том. 2)
- показами свідка ОСОБА_19 , яка у судовому засіданні зазначила, що є колишньою дружиною ОСОБА_16 , зараз вони проживають з обвинуваченим в цивільному шлюбі. Також пояснила, що за день до події потерпіла попросила її чоловіка, за винагороду, зібрати її виноград. На наступний день, в суботу о 20.30 годин, ОСОБА_17 прийшла до них додому в буд. АДРЕСА_2 , разом вони розпили пів пляшки алкоголю, десь о 22:40 год. вечора потерпіла попросила провести її додому в буд. АДРЕСА_3 , це близько десяти метрів від них, чоловік провів сусідку додому і о 23.00 год. був вже дома. Розповів, що сусідка впала, він допоміг їй піднятись. Раніше, під час бесіди ОСОБА_17 розповідала, що люди з м. Одеси, які за нею приглядають, просили у неї кошти на ремонт машини, однак вона відмовила. Також свідок розповідала, що їй відомо про те, що ОСОБА_17 ходила до сільської ради щоб переписати будинок на людей, яких знайшла для догляду за собою. ОСОБА_17 розповідала їй, що боїться своєї онуки - ОСОБА_20 , яка її била, забирала кошти. Щодо наступного дня після вбивства, її чоловік не виглядав підозріло, не нервував. Ввечері до потерпілої приїхали особи, які приглядали за нею, тоді вони вибігли на вулицю і повідомили, що бабусю хтось задушив, була кликана поліція. Свого чоловіка винним у зґвалтуванні та вбивстві не вважає.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
В якості свідків обвинувачення, також були допитані наступні свідки:
- свідок ОСОБА_21 , яка у судовому засіданні пояснила, що потерпілу вона знає, оскільки та була подругою її рідної бабусі, вона та її мати, що проживає в с. Градениці доглядали ОСОБА_17 . У селі ОСОБА_17 мала недобру репутацію, її била сусідка ОСОБА_22 , а тому вона попросила знайти їй доглядальників. На що, її мати запропонувала свою кандидатуру, та приїжджала до потерпілої кожного тижня, в продовж двох місяців. ОСОБА_17 скаржилась на свою онуку, яка її ображала, била, та забороняла укладати договір довічного утримання. В суботу ввечері біля 19.00 год. свідок приїхала до ОСОБА_17 , але ворота були зачиненні з середини, такого ніколи не було адже бабуся лягає спати пізно. В дворі вона почула скавчання собаки, що належала потерпілій, собака була накрита мискою, а на мисці лежав мішок картоплі. Вона з чоловіком зайшли в кімнату бабусі, там на ліжку лежала ОСОБА_17 на животі, обличчям в подушку. Після чого була викликана поліція.
- свідок ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що він з дружиною знайшли тіло ОСОБА_17 . Вона не зловживала алкоголем та часто скаржилась, що її б`ють невідомі йому люди.
- свідок ОСОБА_24 , яка у судовому засіданні пояснила, що про смерть бабусі вона дізналась коли їй подзвонила тітка ОСОБА_25 . Стосунки з бабусею у неї були хороші. ОСОБА_17 не зловживала алкоголем.
Крім того, прокурором на підтвердження обвинувачення, суду надані - висновок № 897 від 20.10.2017 р. (т. 1 а.с. 90-92), висновок експерта № 683 від 18.12.2017 року та ілюстровану таблицю до нього, (т. 1 а.с. 237-245), висновок експерта № 713 від 18.12.2019 року. (т. 2 а.с. 149-164).
Однак суд, не приймає до уваги покази зазначених свідків та висновки експертиз, оскільки їх зміст не підтверджує та не спростовує обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Повторно допитаний в судовому засіданні від 19.02.2018 р. обвинувачений ОСОБА_16 заявив, що усі його дії зафіксовані в протоколі слідчого експерименту від 17.09.2017 року та відеозаписом до нього, та його визнання вини письмовою заявою від 17.09.2017 р. виконані під тиском, оскільки обвинуваченому під загрозою фізичного насилля сказали, що саме він повинен говорити та показувати.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно п. 2,3 ч. 2 вказаної статті суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист.
З метою перевірки можливого тиску та фізичного впливу на ОСОБА_16 з боку правоохоронних органів, суд викликав та допитав у судовому засіданні захисника ОСОБА_26 , слідчого ОСОБА_27 та понятого ОСОБА_28 , за участі яких проводився даний слідчий експеримент.
Допитана в судовому засіданні захисник ОСОБА_26 пояснила, що була призначена захисником ОСОБА_16 центром вторинної правової допомоги, до проведення слідчого експерименту, а саме ввечері 17.09.2017 року, їй було надано час на спілкування з ОСОБА_16 , це відбувалось в машині біля будинку потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 . Слідчий експеримент був проведений за її участі. При слідчому експерименті були присутні: вона, група слідчих, прокурор, експерт та поняті. Під час слідчого експерименту будь-якого впливу на підозрюваного не вчинялось, також при спілкуванні з ним, вона не бачила на ньому будь-яких слідів насильства, ОСОБА_16 не скаржився на дії психологічного чи фізичного впливу щодо нього. Під час слідчого експерименту ОСОБА_16 стверджував, що залишив потерпілу живою. Після слідчої дії, у відділу поліції за її участі було проведено допит підозрюваного, а також вона була присутня при обранні запобіжного заходу ОСОБА_16 .
Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_27 пояснив, що він проводив слідчий експеримент від 17.09.2017 року, під час слідчої дії також були присутні - захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_26 , процесуальний керівник ОСОБА_10 , заступник начальника слідчого відділу ОСОБА_29 , оперуповноважений, поняті. Будь-якого тиску, дії фізичного або психологічного характеру на ОСОБА_16 під час слідчої дії не вчинялись, підозрюваний був в доброму самопочутті. Слідчий експеримент проходив один раз, саме його додано до матеріалів кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні понятий ОСОБА_28 пояснив, що під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_16 був залученим в якості понятого, під час слідчої дії також був присутній захисник обвинуваченого. Усі дії відображенні обвинуваченим під час слідчої дії були здійсненні ним добровільно, без тиску, жодного впливу фізичного чи психологічного характеру в його бік не вчинялось, ніхто не говорив обвинуваченому, що саме він повинен показувати чи говорити. Слідів побоїв на обвинуваченому він не бачив.
Відповідно до вимог частин 1 - 3, 6 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, суд зазначає, що протокол слідчого експерименту є окремим самостійним процесуальним джерелом доказів, який суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.
Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у провадженні № 51-6070кмо19 (справа № 740/3597/17).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 17.09.2017 року, він складений у відповідності вимог ст. 104 КПК України, підписаний всіма учасниками слідчої дії, в тому числі обвинуваченим ОСОБА_16 та його захисником ОСОБА_26 , при цьому протоколом зафіксовано, що скарг та заяв чи зауважень від учасників не надходило (т. 1 а.с. 75-79).
Крім того, вказана слідча дія була зафіксована на відео, відеозапис переглянутий в судовому засіданні, а допитані в судовому засіданні учасники слідчого експерименту підтвердили обставини, викладені у протоколі та зафіксовані відеозаписом, таким чином спростували заяви обвинуваченого щодо побоїв або тиску відносно нього.
Слід також зазначити, що під час допиту даних свідків, обвинуваченого не було обмежено в праві задавати питання свідкам, однак ОСОБА_16 в свою чергу, замість того щоб ставити питання продовжував наполягати на тому, що його били та те, що він про це казав захиснику ОСОБА_26 , при цьому сама адвокат цього не підтвердила, спростувавши факт звернення обвинуваченого зі скаргами на побої до неї.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_16 наполягав, що нібито існує іншій відеозапис слідчого експерименту, на якому він заперечує свою вину у скоєному. Однак ця версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження при розгляді кримінального провадження й розцінюється судом, як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності покарання за скоєне.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів, вирішуючи питання про навість вини ОСОБА_16 у скоєнні зґвалтування ОСОБА_17 , в тому числі керується Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи». Так, за змістом ст. 152 КК України - зґвалтуванням слід розуміти природні статеві зносини між особами різної статі всупереч або з ігноруванням волі потерпілої особи із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи. Перелік неправомірних дій, якими обумовлюється факт зґвалтування, є вичерпним. Стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього чи похилого віку, фізичних вад, розладу психічної діяльності, хворобливого або непритомного стану, або з інших причин не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір. При цьому необхідно, щоб винна особа, яка вчиняє зґвалтування чи насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що потерпіла особа перебуває саме у такому стані.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно мало місце статеві зносини ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , потерпіла отримала ряд тілесних ушкоджень та переламів кісток (ребер), що вказує на те, що вступ ОСОБА_17 в статеві стосунки з ОСОБА_16 були без її волі. Крім того, обвинуваченому достеменно було відомо про похилий вік потерпілої, тобто вона була в безпорадному стані.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення (п. 9 ч. 2 ст. 115 КК) кваліфікується за цією нормою, незалежно від того, чи був винний причетним до злочину, який приховується. Якщо він вчинив умисне вбивство з метою приховати раніше вчинений ним злочин, його дії кваліфікуються за тією статтею КК України, якою передбачено відповідальність за приховуваний злочин, та за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК. У випадках, коли особу було умисно вбито через певний час після її зґвалтування чи насильницького задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом з метою їх приховання, дії винного кваліфікуються за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами ст. 152 або ст. 153 та п. 9 ч. 2 ст. 115 КК.
Наданні в судовому засідання показання обвинуваченого в сукупності з фактичними обставинами справи, а також експертними дослідженнями беззаперечно вказують на те, що у ОСОБА_16 не було іншого мотиву до позбавлення життя потерпілої, ніж з метою приховати раніше вчинений злочин у вигляді зґвалтування. Оскільки, він усвідомлював, що злочин такого характеру, особливо по відношенню до людини похилого віку, призведе до вкрай негативних наслідків для його соціального життя, подальшої не тільки кари, а й цькувань та насмішок, крім того сам обвинувачений в судовому засіданні визнавав конфліктний характер потерпілої.
Суд, повно та неупереджено з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшов висновку, що вищенаведеними по справі доказами, які є допустимими, вина обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 152 КК України, а саме: зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи та за ч. 2 п. 9 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне заподіяння смерті особі з метою приховати інший злочин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України (станом на теперішний час), скоєні ОСОБА_16 злочини за ч. 1 ст. 152 КК України відносить до нетяжкого злочину, п. 9 ч. 2 ст. 152 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину.
ОСОБА_16 не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо (в порушеннях громадського порядку не помічений, скарг не надходило, не працює, живе за рахунок випадкових доходів), за час перебування під вартою (26.02.2019 р.) отримав довідку МСЕК про встановлення йому третьої групи інвалідності.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_16 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ним кримінальні правопорушення відносяться до особливо тяжкого злочину та нетяжкого злочину. Сукупність всіх наведених обставин вчинення злочинів, суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скарг чи заяв від односельчан не надходило, не працює офіційно, живе за рахунок випадкових доходів, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 152 КК України та п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України.
Відповідно до ст. 72 КК України, при ухвалені вироку, суд повинен прийняти рішення щодо зарахування строку попереднього ув`язнення.
Згідно ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
17.09.2017 року ОСОБА_16 було фактично затримано та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою суду від 02.04.2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою замінено на домашній арешт.
25.05.2021 року обвинуваченому ОСОБА_16 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України до загального строку покарання, судом зараховується строк попереднього ув`язнення ОСОБА_16 з розрахунку кожному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз у розмірі 49 838,27 грн.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_16 слід залишити тримання під вартою.
Арешт, накладений на речові докази на стадії досудового розслідування, у відповідності до ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 374, 615 КПК України, ст.ст. 12, 65-67, 70, ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України тап. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 5 (п`ять) років;
- за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_30 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення в період з 17.09.2017 року по 02.04.2018 року, та з 25.05.2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19.09.2017 року (справа № 496/3296/17, провадження № 1-кс/496/1173/17) скасувати.
Речові докази: 1 (одна) наволочку з ліжка з плямами речовини бурого кольору, де виявлено труп ОСОБА_17 , 1 (один) фрагмент ковдри з плямами речовини бурого кольору, 1 (одна) підковдра з ліжка з плямами бурого кольору, 1 (один) флакон від парфумів без розпилювача, 1 (один) недопалок від сигарети марки «Прилуки», (один) розпилювач від косметичного флакону, 1 (одна) алюмінієва миска, зрізи нігтьових пластин правої та лівої рук ОСОБА_31 , зрізи нігтьових фаланг правої та лівої рук ОСОБА_16 , зрізи нігтьових фаланг правої та лівої рук ОСОБА_24 , зрізи нігтьових пластин лівої та правої рук ОСОБА_18 , зрізи нігтьових пластин лівої та правої рук ОСОБА_23 , зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_32 , зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук потерпілої ОСОБА_17 , волосся з голови ОСОБА_17 , пояс від халату, тапочки чоловічі, пластикова пляшка від напою «Фрутс», біологічний зразок крові ОСОБА_16 знищити.
Стягнути з ОСОБА_16 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 49 838,27 грн.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з дня вручення вироку суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2