УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2022 Справа №607/2132/22

Номер провадження: 1-кс/607/734/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 06 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 06 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Подана скарга обґрунтована тим, що упровадженні старшого слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками ч. 2 ст. 366 КК України. 28 грудня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 через представника адвоката ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого відділу поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 з клопотанням № 9 Про проведення одночасного допиту потерпілого та свідків у кримінальному провадженні № 0002367. 24 січня 2022 року старший слідчий відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 направив на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) адвоката ОСОБА_3 фотокопію Постанови від 06 січня 2022 року №148/4 про відмову в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту. Відмовляючи в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 слідчий ОСОБА_5 вказав таке: «Враховуючи показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказують, що вони були присутні при складанні протоколу від 03 вересня 2020 року №004289 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , а також те, що підписи зазначені в протоколі, належать їм, слідчим не вбачається розбіжності між показаннями свідків, зазначених у клопотанні №9».

Скаржник вказує, що з наведеним слідчим ОСОБА_5 висновком не можливо погодитися, оскільки він є неповним і не об`єктивним, а також суперечить показам потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , що підтверджується протоколами допиту зазначених осіб, які є в матеріалах кримінального провадження. Просив звернути увагу слідчого судді, що потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 в «один голос» підтвердили, що 03 вересня 2020 року під час бесіди між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , поряд з останнім не було нікого, тобто не було ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 , а також вказали, що жодних документів ОСОБА_10 не складав. Слідчий ОСОБА_5 покази потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 до уваги не бере, а надає перевагу показам свідкам, які очевидно зацікавлені давати покази на стороні ОСОБА_10 . Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови слідчий ОСОБА_5 не надав об`єктивної оцінки показам потерпілого ОСОБА_6 , та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , а односторонньо надав перевагу показам свідкам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Таким чином, показам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , які є діаметрально протилежні показам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слідчий ОСОБА_5 не надав жодної уваги, що свідчить про необ`єктивність, необґрунтованість та про неповноту оскаржуваної постанови та упередженість слідчого до показів одних свідків, надання переваги іншим показам. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий порушив ч. 2 ст. 9, ч. 5 ст. 110 КПК України. Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий вказав, що слідчим не вбачається розбіжностей в показах допитаних свідків, однак не обґрунтував на підставі яких зібраних в ході досудового розслідування доказах були зроблені такі висновки, чому взяті до уваги свідчення одних свідків та відкинуті свідченні інших.

З огляду на вказане, скаржник просив слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 06 січня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_15 про проведення одночасного допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0002367; зобов`язати старшого слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 провести одночасний допит ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0002367.

Представник скаржника, адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду клопотання, у якому просив скаргу розглянути за відсутності скаржника та його представника; скаргу підтримав та просив задоволити.
Слідчий слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, надіслала на електронну адресу суду заяву, у якій просила скаргу розглянути без її участі у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі КПК України), відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, оскільки остання була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
На вимогу слідчого судді були надані матеріали кримінального провадження № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Вивчивши зміст скарги, дослідивши долучені до неї документи та матеріали кримінального провадження № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Зокрема, відповідно до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Із змісту роз`яснень, що містяться у п. 1.3. Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року № 949/0/417 вбачається, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будьяку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будьяких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

За змістом ч. 9 ст. 224 КПК України слідчий має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що групою слідчих Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

30 грудня 2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся до слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області із клопотанням (зареєстроване 30 грудня 2021 року за № 3141адв), у якому просив провести одночасні допити: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Клопотання мотивував тим, що аналіз протоколів від 07 квітня 2021 року про допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дає підстави стверджувати, що їх допити проведено поверхнево, їм не було задано жодного уточнюючого питання, свідчення надані дуже нечітко та вони діаметрально протилежні свідченням потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_7 . Також свідчення ОСОБА_10 діаметральної протилежні свідченням потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_7 . Відтак між показами вказаних осіб є значні розбіжності.

Постановою слідчого слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 06 січня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Свою відмову слідчий мотивувала тим, що враховуючи показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказують, що вони були присутні при складанні протоколу від 03 вересня 2020 року № 004289 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , а також те, що підписи, зазначені в протоколі, належать їм, слідчим не вбачається розбіжності між показаннями свідків, зазначених у клопотанні № 9.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002367 від 04 грудня 2020 року, 30 жовтня 2021 року свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_9 були повторно допитані слідчим та підтвердили свої попередні покази, на що слідчий покликається в оскаржуваній постанові.
Відтак, з проаналізованого вище слідчим суддею слідує, що слідчий належним чином відреагувала на клопотання сторони захисту та у встановлений процесуальним законом строк вчинила процесуальну дію винесла вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання, що відповідає змісту ч. 2 ст. 220 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що покази вищевказаних свідків не змінювалися, однак потерпілий ОСОБА_4 дійсно заперечує присутність вказаних осіб під час його короткострокової зустрічі з паном ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_14 в своїх допитах підтримують доводи потерпілого в цій частині.
Водночас, на думку слідчого судді, стороною захисту не доведено, що одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та вищевказаних свідків є необхідним для встановлення істини та усуне виниклі розбіжності в їх показах, а відмова у їх одночасному допиті порушує його право на ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Такі висновки слідчого судді відповідають змісту ч. 4 ст. 95 КПК України, у відповідності до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Також, суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих, обвинувачених) для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених частиною дев`ятою статті 224 цього Кодексу (ч. 15 ст. 352 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Так, слідчий у кримінальному провадженні враховуючи вище наведене та те, що при проведенні досудового розслідування ним, з урахуванням конкретних обставин справи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення прийняв постанову про відмову в задоволенні клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Аналізом змісту оскаржуваної постанови, встановлено, що остання відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є цілком мотивованою та логічною у своєму викладі, а при її винесенні слідчий обґрунтовано керувався ст.ст. 40, 110, 220 КПК України. Слідчим зазначено правові підстави, що дали йому можливість дійти до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, у відповідності до ст. 94 КПК України оцінює докази з точки зору належності і достатності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчий діяв в межах своїх дискреційних повноважень.

Також скаржник у поданій скарзі також просить зобов`язати старшого слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 провести одночасний допит ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0002367.

З приводу заявленої вимоги слідчий суддя вказує на таке.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, орган досудового розслідування, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому слідчий суддя не може давати вказівки прокурору чи слідчому про необхідність прийняти те чи інше рішення, яке віднесене до їх повноважень.

За наведеного, як вбачається із аналізу вищезгаданих положень КПК України такими не передбачено повноважень слідчого судді зобов`язувати прокурора, слідчого, дізнавача на прийняття конкретного рішення та проведення конкретних слідчих дій у кримінальному провадженні.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 06 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого відділу поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 06 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002367 від 04 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 квітня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1