№ 1-кп/756/857/22
В И Р О К
іменем України

06 червня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прилиманське Одеської обл., громадянина Російської Федерації, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, без визначеного місця реєстрації та постійного місця проживання на території України, раніше неодноразово судимого:

-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2007 за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2011 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням статей 70, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;
-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;
-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

08 грудня 2021 року, близько 20 год., у ОСОБА_10 , який перебував у приміщенні магазину «Sinsay», розташованому в ТРЦ «Дрім Таун», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 21-Б, виник умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , взяв із стелажів відділу продажу одягу магазину «Sinsay» товари, які належать ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», а саме толстовку чоловічу, у кількості 1 шт., вартістю 399 грн 20 коп. (без урахування ПДВ) та штани чоловічі, у кількості 1 шт., вартістю 399 грн 20 коп. (без урахування ПДВ), які одягнув під свій одяг у примірочній кабінці магазину.
Після чого, ОСОБА_10 , не розрахувавшись за вказаний товар направився до виходу з магазину, однак, його дії були викриті працівницею магазину. ОСОБА_10 , розуміючи, що його дії спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна викриті та не носять таємний характер, утримуючи викрадене майно, вибіг з приміщення магазину та намагався втекти з місця вчинення злочину з викраденим майном, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони ТРЦ «Дрім Таун».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_10 міг би спричинити ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» майнову шкоду на загальну суму 798 грн 40 коп. (без урахування ПДВ).

У судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема пояснив, що перебуваючи в приміщенні магазину «Sinsay», що за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 21-Б, намагався таємно викрасти толстовку та штани, які в примірочній кабінці одягнув під свій одяг. Однак, на виході із вказаного магазину його дії були помічені працівницею магазину. Після чого, ОСОБА_10 намагався втекти з місця вчинення злочину з майном, однак був затриманий працівником охорони.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, доведена.
Дії ОСОБА_10 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразилися у закінченому замаху на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчиненим із прямим умислом, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся, хворіє на ряд тяжких захворювань.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки останній судимий за ст. 309 КК України.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за останнім відомим місцем проживання характеризується посередньо, також суд ураховує стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на ряд тяжких захворювань, що враховується судом, як обставина, що пом`якшує покарання, та з урахуванням щирого каяття останнього, вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд приходить до висновку про доцільність застосування ст. 69 КК України із призначенням покарання нижчим від найнижчої межі, встановленої в частині 2 статті 186 КК України.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, оскільки це покарання необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та призначеної міри покарання, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_10 ст. 75 КК України.

Одночасно суд застосовує вимоги ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_10 вчинив злочини не відбувши повністю покарання призначене йому вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021.

Враховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2-5 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі зі сплатою штрафу у розмірі 850 грн., які, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 08 грудня 2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речові докази по справі, а саме: толстовку чоловічу та штани чоловічі, залишити за належністю ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1