Справа № 192/713/22
Провадження № 1-в/192/118/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відео конференції) ОСОБА_3 ,

представника СВК №21 ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

Початок строку: 02 травня 2019 року

Кінець строку: 02 листопада 2023 року

встановив:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке обґрунтовує тим, що працює з червня 2019 року, має три заохочення, із засудженими та адміністрацією конфліктів не має, режим утримання не порушує, вважає, що виправився та у військовий час може бути корисним у всіх соціальних, волонтерських, відновлювальних та військових сферах.

У судовому засіданні засуджений просив клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що засуджений лише став на шлях виправлення.

Прокурор проти задоволення клопотання також заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Судом встановлено, що засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» за власним бажанням з червня 2019 року, на даний час різноробочий у цеху ССЦ-1. Згідно з довідкою про заохочення та стягнення має три заохочення, застосовані 14 липня 2020 року, 13 липня та 19 жовтня 2021 року, стягнень не має (а. с. 9).

За змістом характеристики, складеної 23 червня 2022, наданої суду Державною установою «Солонянська виправна колонія (№21)», ОСОБА_3 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу (професія), бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість (а. с. 8).

27 листопада 2020 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовила засудженому в застосуванні ст. 101 КВК України, 27 серпня 2021 року - в застосуванні статті 82 КК України, 20 травня 2022 року в застосуванні статті 81 КК України як особі, що не стає на шлях виправлення (а. о. с. 22, 29, 37).

Не зважаючи соціальну активність засудженого останнім часом, відсутність у нього стягнень, суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною, зважаючи на зазначені обставини. За весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо (а. о. с. 20, 27, 35). Протягом строку відбування покарання мав лише три заохочення, одне у 2020 році та два у 2021 році, що не вказує на системність.

Посилання засудженого на те, що він не порушує режим утримання, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1