Справа № 487/2274/22
Провадження № 1-кс/487/1962/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 у судовому засідання проти задоволення клопотання не заперечували, оскільки відсторонення від посади, на думку сторони захисту, нівелює ризики, зазначені стороною обвинувачення при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваної.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, у тому числі, є: відсторонення від посади.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Виходячи з цього, будь-які обмеження щодо реалізації вказаного права, у тому числі відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинні мати обмежений, тимчасовий характер, здійснюватись виключно з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
Вказаний порядок визначено главою 14 «Відсторонення від посади» розділу ІІ КПК України.
Згідно ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.
Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.
За змістом ст. 155 КПК України, у клопотанні прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, про відсторонення особи від посади зазначаються, у тому числі, виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно ст. 157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч. 2 ст. 157 КПК України).
За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) мотиви застосування або відмови у задоволенні клопотання про відсторонення від посади; 2) перелік документів, які посвідчують обіймання особою посади та які підлягають поверненню особі або вилученню на час відсторонення від посади; 3) строк відсторонення від посади, який не може становити більше двох місяців; 4) порядок виконання ухвали (ч. 3 ст. 157 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що впровадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон) Державна кримінально-виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону Державна кримінально-виконавча служба України здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори є правоохоронними органами.

З огляду на це, ОСОБА_5 , будучи посадовою особою Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання покарань Міністерства юстиції України, яке входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України та здійснюючи правозастосовні та правоохоронні функції, є працівником правоохоронного органу.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями ст.ст. 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.
Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької, Луганської, Херсонської, Миколаївської, Запорізької, Харківської, Сумської, Чернігівської областей відноситься до території України.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907, IV Женевською конвенцією 1949, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Статтею 42 Додатку до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї суходільної війни, 1907 року, визначено, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.
Відповідно до Женевських конвенцій 1949 будь-які протиріччя, які виникають між двома державами і призводять до втручання збройних сил, є збройним конфліктом у розумінні статті 2, навіть якщо одна зі сторін конфлікту заперечує існування стану війни. При цьому не має значення, скільки триває конфлікт, або скільки нападів мало місце.
В той же час, 24.02.2022, військовослужбовці ЗС РФ на виконання наказу головного командувача рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України, здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, чим вчинили дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

З огляду на викладене, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, з 05:30 год. 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022), № 259/2022 від 18.04.2022 (затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022), № 341/2022 від 17.05.2022 (затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), № 573/2022 від 12.08.2022 (затверджено Законом України № 2500-IX від 15.08.2022) продовжено до 21.11.2022.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Херсонської області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, що підтверджується Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (зі змінами та доповненнями), представниками рф з числа своїх громадян тамісцевого населення Херсонської області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Разом з тим, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, будучи службовцем Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, з ідеологічних та корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, умисно вирішила сприяти підривній діяльності РФ у період воєнного стану, тобто передбачала, усвідомлювала характер своїх суспільно небезпечних дій і бажала настання суспільно небезпечних наслідків.

Так, громадянка України ОСОБА_5 , підтримуючи товариські відносини із ОСОБА_7 , яка проживає у м. Херсон (раніше перебувала на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія № 10»), з березня 2022 року до 18 серпня 2022 року, більш точної дати у ході досудового розслідування не установлено, здійснювала із останньою спілкування використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 за допомогою месенджерів «Telegram» та «Whatsapp».

При цьому, під час спілкування із ОСОБА_7 , а також іншими своїми знайомими, які проживають у м. Херсон, зокрема, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що Херсонська область є тимчасово окупованою територію російською федерацією, ОСОБА_5 неодноразово висловлювала своє прихильне ставлення до окупаційної влади та окремих її представників.

При цьому, 21.06.2022 об 11 год 44 хв, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи месенджер «Telegram», надала користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_7 », тобто ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що остання з 31.05.2022 припинила трудові відносини з ДКВС України, та у червні 2022 року, але не пізніше 10.06.2022, більш точної дати у ході досудового розслідування не установлено, добровільно зайняла в незаконному правоохоронному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, посаду начальника відділу кадрів Управління служби виконання покарань по Херсонській області, після чого остання розпочала виконувати вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф на вищевказаній посаді, інформацію щодо персональних даних, місця проживання з прив`язкою до місцевості та приблизної адреси проживання, особистих номерів мобільних телефонів, адрес електронної пошти патріотично налаштованих працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які раніше проходили службу в установах Херсонської та Миколаївської областей та покинули вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією російською федерацією.
Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на надання допомоги іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи месенджер «Telegram», 11.07.2022 о 13 год 43 хв шляхом направлення фотознімку документу у формі довідки користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_7 », надала інформацію щодо проходження військової служби у військовій частині Національної гвардії України патріотично налаштованого працівника Державної кримінально-виконавчої служби України, який раніше проходив службу в установі Херсонської області та покинув вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією російською федерацією та близькі родичі якого залишились на зазначених територіях.
Таким чином, за викладених обставин, внаслідок здійснення діяльності щодо передачі представнику незаконного правоохоронного органу, а саме Управління служби виконання по карань по Херсонській області, особистих та інших даних окремих патріотично налаштованих громадян України 18.08.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України; наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 це, зокрема, дані:
- протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 09.08.2022№64/688 від 09.08.2022. Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_5 установлено, що остання використовуючи месенджер «Telegram», надала користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_7 », тобто ОСОБА_7 , яка перебуває на посаді начальника відділу кадрів Управління служби виконання покарань по Херсонській області у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та виконує вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ на вищевказаній посаді, шляхом направлення фотознімків документу «список працівників із окупованих територій», інформацію щодо персональних даних, місця проживання з прив`язкою до місцевості та приблизної адреси проживання, особистих номерів мобільних телефонів, адрес електронної пошти патріотично налаштованих працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які раніше проходили службу в установах Херсонської та Миколаївської областей та покинули вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією Російською Федерацією;

- протоколу про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 09.08.2022№64/688 від 09.08.2022 року. ОСОБА_5 , використовуючи месенджер «Telegram», 11.07.2022 надала користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_7 », тобто ОСОБА_7 , яка перебуває на посаді начальника відділу кадрів Управління служби виконання покарань по Херсонській області у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та виконує вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ на вищевказаній посаді, шляхом направлення фотознімку документу, а саме довідки, інформацію щодо проходження військової служби у військовій частині Національної гвардії України патріотично налаштованого працівника Державної кримінально-виконавчої служби України, який раніше проходив службу в установі Херсонської області та покинув вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією Російською Федерацією та близькі родичі якого залишились на зазначених територіях.
- протоколу обшуку від 18.08.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_5 , у ході проведеного якого виявлено оригінал довідки з інформацію щодо проходження військової служби у військовій частині Національної гвардії України патріотично налаштованого працівника Державної кримінально-виконавчої служби України, який раніше проходив службу в установі Херсонської області та покинув вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією Російською Федерацією та близькі родичі якого залишились на зазначених територіях. Також, у мобільному телефоні, яким користується ОСОБА_5 виявлено листування з вищевказаними особами щодо обставин, які є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні;
- протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 18.08.2022 року.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, є безпідставними.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.08.2022 року було застосовано до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави строком до 16.10.2022 року включно.
Згідно ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна.
Як зазначалось судом раніше, за приписами ч. 1 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу незалежно від тяжкості злочину.
Наказом №95/0с-21 від 01.02.2021 року ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника відділу організаційно-штатної роботи С лужби персоналу (на правах управління) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Перебування ОСОБА_5 на вказаній посаді сприяло вчиненню нею кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_5 , використовуючи свої повноваження отримала доступ до службової інформації, зокрема, щодо персональних даних, місця проживання з прив`язкою до місцевості та приблизної адреси проживання, особистих номерів мобільних телефонів, адрес електронної пошти патріотично налаштованих працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які раніше проходили службу в установах Херсонської та Миколаївської областей та покинули вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією російською федерацією, а також інформації щодо проходження на цей час вказаними працівниками служби у лавах Збройних сил України, які в подальшому передала особам, які надали добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, призначені на посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та виконують вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, при цьому виправдовуючи та визнаючи правомірною збройну агресію рф проти України.
Крім того, ОСОБА_5 систематично спілкується із особами, які перебувають на тимчасово окупованій Російською Федерацією території та, як слідує із матеріалів кримінального провадження, із особами, які перебувають на посадах у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Вказані особи можуть впивати, у тому числі і через представників збройних сил рф на родичів, близьких, знайомих свідків, які залишились на тимчасово окупованих територіях з метою зміни показів як щодо неї так і інших осіб, які перевіряються на причетність до вчинення державної зради чи колабораційної діяльності.

Разом з тим, ОСОБА_5 обіймає посаду в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, тобто в органі який фактично здійснює управління установами виконання покарань, у тому числі у південному регіоні, має зв`язки серед працівників, які за її проханням, з урахуванням її посади, можуть впливати на вже допитаних свідків у кримінальному провадженні, а також інших свідків, яких можливо встановити під час досудового розслідування.

Ураховуючи викладене, відсторонення підозрюваної від посади є необхідним заходом для запобігання подальшій протиправній її поведінці, оскільки, перебуваючи на вищевказаній посаді ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, а також може з використанням свого службового становища та займаної посади незаконно впливати як особисто, так і через працівників Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на свідків, схиляючи останніх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про необхідність тимчасового відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 від займаної посади в межах строку досудового розслідування, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, чому сприяло перебування підозрюваної на вказаній посаді. Приходячи до вказаного висновку згідно п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України суд враховує наслідки відсторонення від посади як для самої підозрюваної, так і для інших осіб, наведені стороною захисту. Разом з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 62 Конституції України, ст.ст. 131-132, 155-157, 309, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Відсторонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 13.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221, від посади заступника начальника відділу організаційно-штатної роботи Служби персоналу (на правах управління) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань строком до 18.10.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді діє до 18.10.2022 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 22.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1