Справа №:755/4620/21
Провадження №: 1-кс/755/1513/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 за № 0004714, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Cлідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києва ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді даного місцевого суду про застосування запобіжного заходу підозрюваній у вигляді домашнього арешту в рамках даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження

СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування указаного кримінального провадження з правовою кваліфікацією ч. 1 та ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці липня 2020 року, а саме в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_7 , визначивши подальше вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення шляхом скоєння умисних злочинів, утворив злочинну групу, з метою надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії, вчинив злочини за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , будучи керівником та активним учасником, з метою вчинення умисних злочинів, з метою особистого збагачення шляхом скоєння умисних злочинів, наприкінці липня 2020 року утворив злочинну організацію, з метою надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії, до якої увійшли у різний період часу інші учасники: […]ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , […], ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися у внутрішньо стійке злочинне об`єднання, метою діяльності якого було вчинення злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника злочинної організації, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 , як керівнику злочинної організації, свідомо виконуючи всі його вказівки.

Організована і очолена ОСОБА_7 злочинна організація характеризувалась: попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; стабільністю учасників злочинної організації та тривалістю злочинної діяльності, детальною організацією діяльності учасників організованої групи; об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функції кожного із учасників злочинної організації, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх учасників злочинної організації з планом злочинних дій; визначеністю способу вчинення злочинів, а саме у надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії; розподілом грошей, здобутих злочинним шляхом, між учасниками злочинної організації, згідно із заздалегідь розробленим планом злочинної діяльності, відповідно до якого ОСОБА_7 , як організатор та керівник, розподіляв гроші, здобуті злочинним шляхом між учасниками злочинної організації; ретельною підготовкою до вчинення злочинів, яка полягала у досягненні між учасниками злочинної організації домовленості щодо вчинення злочинів, підшуканні необхідних приміщень, укладення договорів щодо безперебійного доступу до мережі Інтернет, придбанні необхідної комп`ютерної техніки, спеціального програмного обладнання, меблів, телевізорів, засобів відеоспостереження та мобільних телефонів.

Для вчинення злочинів, учасниками злочинної організації заздалегідь було розроблено план з розподілом функцій, згідно з яким необхідно було: підшукати та отримати в оренду нежитлові приміщення, розташовані на території міста Києва, які були б придатні для відкриття закладів, пов`язаних з наданням доступу населенню до азартних ігор; підшукати сервер, розташований у недоступному місці для правоохоронних органів, з метою проведення азартних ігор в електронному (віртуальному) казино; придбати та встановити у гральних закладах комп`ютерну техніку, а також встановити програмне забезпечення для проведення азартних ігор; обладнати нежитлові приміщення місцями для проведення азартних ігор, що будуть складатись з комп`ютерної техніки (системних блоків, моніторів, комп`ютерних мишок, мережевого обладнання столів та стільців), робочих місць касирів (адміністраторів) гральних закладів, місцями для відпочинку гравців з метою надання доступу населенню до азартних ігор та відео спостереженням з метою контролю персоналу; організувати конспірацію закладів з надання доступу до азартних ігор, зокрема встановивши камери відео спостереження і розробивши схему входу до закладу, за системою розпізнавання в обличчя постійних відвідувачів, забезпечити гральні заклади засобами мобільного зв`язку робочими телефонами для здійснення комунікації з організаторами; організувати та здійснювати забезпечення технічного обслуговування комп`ютерної техніки, доставки і переміщення ігрового обладнання; підшукати та прийняти на роботу без документального оформлення операторів-касирів гральних закладів, координувати та контролювати їх роботу по наданню гравцям послуг з проведення і надання доступу до азартних ігор; організувати та виконати інші заходи з метою забезпечення діяльності закладів, пов`язаних з наданням доступу населенню до азартних ігор.

Для досягнення злочинної мети, відомої всім учасникам злочинної організації, зазначені особи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з учасників виконував визначену йому роль у вчиненні злочинів, згідно з розробленим планом, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно з іншими учасниками злочинної діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті злагодженої спільної злочинної діяльності всіх учасників організованої злочинної організації.

Згідно розробленого ОСОБА_7 , плану злочинної діяльності, функції та задачі кожного з учасників злочинної організації були розподілені наступним чином: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являвся організатором злочинної організації, який утворив це злочинне об`єднання та керував ним, організовував учинення злочинів та керував їхньою підготовкою і вчиненням, об`єднав дії інших співучасників і спрямував їх на вчинення злочинів, координував поведінку вказаних осіб, розподіляв між членами грошові кошти, що були отримані в наслідок злочинної діяльності, а саме: у невстановлений час, у невстановленому місці, розробив план діяльності злочинної організації, направлений на надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії; усвідомлюючи, що виконання розробленого ним злочинного плану, направленого на надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії, можливо лише за умови утворення стійкого об`єднання осіб для вчинення злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функції учасників організованої групи, серед своїх знайомих підшукав співучасників вчинення злочинів, які мали багаторічний досвід у гральному бізнесі а саме: […], ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , […] ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких залучив у різний період часу до вчинення злочинів на території міста Києва; розробив задачі кожного учасника злочинної організації, в ході вчинення злочинів, визначив функції кожного із учасників злочинної організації під час вчинення злочинів та приймав участь у координації їх вчинення; приймав безпосередню участь у керівництві діяльності мережі підпільних гральних закладів; розподіляв між учасниками злочинної організації гроші, отримані у якості прибутку від діяльності мережі підпільних гральних закладів.

[…] Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є виконавцем активним учасником запланованих злочинів, надавши згоду на участь в злочинах у складі організованої групи, достовірно знаючи про входження до її складу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , підтвердивши власними діями реальність своїх намірів, з метою реалізації розробленого ОСОБА_7 , злочинного плану, відомого всім учасникам злочинної організації, виконувала відведені їй функції під час готування та вчинення злочинів, а саме: за вказівками керівництва сприяла здійсненню незаконної господарської діяльності у сфері надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет без відповідних дозвільних документів, виконуючи функції оператора-касира грального закладу, працювала відповідно до встановленого графіку виходу на роботу, забезпечувала гравцям доступ до приміщень, в яких були встановлене гральне обладнання з метою належного функціонування, діявши конспіративно, не оформляючи жодних офіційних документів про своє працевлаштування, забезпечувала безпосередній доступ до азартних ігор з використанням спеціального грального обладнання, отримувала грошові кошти у вигляді ставок та виплачувала винагороду готівкою, здійснювала облік доходів та витрат закладів, надавала можливість гри в борг за вказівками організаторів, отримувала борги за попередні ігри, слідкувала за дотриманням гравцями правил гри та надавала допомогу у її проведенні при необхідності, погоджувала вихід на робочі зміни з організаторами, звітувала перед організаторами за проведену роботу, підтримувала чистоту у гральному закладі, за проханням гравців безкоштовно пригощала останніх напоями в якості компліменту від закладу, тобто виконувала дії, спрямовані на надання фізичної можливості взяти участь в азартних іграх […].
Вчинивши сукупність дій із формування злочинної організації та створивши умови для вчинення злочинів, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , з метою реалізації єдиного плану злочинної діяльності, направленого на надання на території міста Києва у нежитлових приміщеннях населенню доступу до азартних ігор, без відповідного до Закону виду ліцензії, діючи відповідно до розробленого раніше плану та відведених кожному з них у цьому злочинному об`єднанні ролей, вчинили дії, спрямовані на підготовку до вчинення та безпосередньо вчинили злочини, за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 достовірно знаючи, що відповідно до змін в законодавстві, внесених Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» № 768-IX від 14.07.2020, який набрав законної сили 13.08.2020 (надалі - Закон), ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення та отримання незаконного прибутку, будучи обізнаним про те, що відповідно до статті 2 Закону, згідно якої види діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор на території України можуть проводитися виключно за наявності у суб`єкта господарювання відповідних передбачених цим Законом ліцензій із використанням сертифікованого відповідно до цього Закону та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор, вирішив створити злочинну організацію, яка б забезпечувала організацію та проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет.

При цьому відповідно до ст. 1 Закону азартна гра - це будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

Статтею 2 Закону передбачено, що в Україні забороняється: 1) проводити азартні ігри та розміщувати гральні заклади на тимчасово окупованій території України; 2) організовувати та проводити азартні ігри особам, які не отримали в установленому законом порядку ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор; 3) організовувати та проводити азартні ігри, що не відповідають вимогам цього Закону, а також поза межами гральних закладів (крім азартних ігор, що проводяться в мережі Інтернет); 4) проводити азартні ігри без використання онлайн-системи організатора азартних ігор, що пов`язана каналами зв`язку із Державною системою онлайн-моніторингу, у випадках, коли використання такої системи є обов`язковим для організатора азартних ігор відповідно до цього Закону; 5) використовувати несертифіковане гральне обладнання для проведення азартних ігор, у випадках, коли Уповноваженим органом встановлена вимога щодо сертифікації такого обладнання.

Виходячи з конституційних принципів пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності населення, в порушення діючого законодавства України, ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій, вирішив створити і очолити злочинну організацію, діяльність якої полягала б в організації функціонування мережі гральних закладів з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет на території міста Києва, а саме проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на гральному обладнанні, умовою яких є сплата гравцем готівкових коштів, що дає змогу гравцю як отримати виграш в грошовому еквіваленті, так і не отримати його залежно від випадковості.

Не маючи можливості одноосібно здійснювати запланований ним особливо тяжкий злочин, оскільки для реалізації даного злочинного умислу, необхідна участь декількох осіб (п`ять чи більше), які діяли за чітко розробленим планом, з розподілом функцій між членами об`єднання, координуючи свої дії з іншими учасниками шляхом підтримання постійного зв`язку, в тому числі використовуючи при цьому засоби мобільного і електронного зв`язку, з впровадженням та застосуванням у своїй діяльності елементів конспірації, що дозволило б уникнути кримінального переслідування з боку правоохоронних органів, ОСОБА_7 , вирішив створити, очолити і керувати внутрішньо і зовнішньо стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб, метою діяльності якого було б вчинення особливо тяжкого злочину у сфері доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет без відповідного до Закону виду ліцензії, об`єднаних єдиним злочинним планом, з розподілом функцій та ролей між учасниками стійкого ієрархічного об`єднання.

Після чого, відповідно до розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, до складу утвореної злочинної організації повинні були увійти особи, які користуються довірою, будуть зберігати таємницю і підкорюватись його волі.

З цією метою, ОСОБА_7 на початку листопада 2020 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) запропонував своїм знайомим, які мали багаторічний досвід у сфері грального бізнесу: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які як і ОСОБА_7 , також мали грошові кошти на оренду приміщень та придбання необхідного обладнання, прийняти участь в діяльності злочинної організації, а саме в організації функціонування мережі гральних закладів з метою надання доступу до азартних ігор без відповідного до Закону виду ліцензії, на що вищезазначені особи надали свою згоду, визнавши лідерство та організатора ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, розуміючи, що у зв`язку з законодавчими змінами, для організації та надання гральних послуг потрібно отримати відповідну ліцензію, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не маючи на меті отримувати відповідну ліцензію та вчиняти інші дії передбачені Законом, з метою отримання неконтрольованого державою доходу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», організували діяльність чотирьох підпільних гральних закладів на території міста Києва.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , будучи наділеним функціями співорганізаторів, умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, за вказівками ОСОБА_7 та особисто, керуючи гральними закладами на місцях, здійснювали організаційно-розпорядчі функції, тобто розподіляли грошові кошти, надані для відкриття гральних закладів та розширення їх мережі, здійснювали керівництво нижчою ланкою учасників злочинної організації, усували перешкоди для забезпечення діяльності гральних закладів, для уникнення викриття вживали заходи конспірації з метою чого безпосередньо підшукували та отримували в оренду нежитлові приміщення для відкриття гральних закладів, залучали осіб, які не були обізнані про злочинні наміри учасників злочинної організації від імені якої були укладені договори оренди та суборенди приміщень, сплачували орендну плату, забезпечували обладнанням для належного функціонування гральних закладів (меблями, камерами відеоспостереження, мобільними телефонами), організовували конспірацію гральних закладів, координували та контролювали роботу по наданню гравцям послуг з проведення і надання доступу до азартних ігор, забезпечували безперебійне функціонування грального обладнання, здійснювали контроль за прибутками та витратами закладу як особисто, так і через учасників злочинної організації, безпосередньо підшукували та приймали без документального оформлення на роботу операторів-касирів гральних закладів, виплачували останнім, за погодженням з співорганізатором, грошову винагороду у вигляді заробітної плати, забезпечували гральні заклади комп`ютерною технікою та іншими пристроями, необхідними для проведення азартних ігор, перевіряли здійснення операторами-касирами закладу обліку результатів вищевказаної незаконної діяльності, а також як виконавець, здійснювали забезпечення технічного обслуговування грального обладнання, доставку і переміщення ігрового обладнання, здійснювали інкасацію незаконних прибутків - грошових коштів, чим забезпечували умови для доступу до азартних ігор.

Відповідно до злочинного плану, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для реалізації спільного умислу, повинні були здійснювати діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку, яка полягала в оренді нежитлових приміщень на території м. Києва, забезпеченні в них доступу до мережі «Internet», придбанні та розташуванні у цих приміщеннях меблів та комп`ютерної техніки, техніки відеоспостереження, записали на жорсткі диски програмне забезпечення «Connect» версії «869», яке надає доступ до симуляторів грального обладнання, домовились з невстановленими в ході досудового слідства особами, які за грошову винагороду надавали логіни та паролі до сайту, який віддалено забезпечує роботу програмного забезпечення «Connect» версії «869», та розподілі отриманого прибутку між членами злочинної організації. Злочинний умисел полягав в отриманні від гравців грошових коштів в готівковій формі, які обмінювались на відповідну кількість гральних кредитів у співвідношенні 1:10 та зараховувались до програм, які надають доступ до грального обладнання для участі в азартній грі. За результатами гри гравці залежно від випадковості могли як програти, так і отримати виграш у вигляді грошових коштів на балансі, або гральних кредитів, які у подальшому обмінювались у грошові кошти в готівковій формі у зворотній послідовності - 10 кредитів за 1 гривню.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з метою конспірації протиправної діяльності, підшукали осіб, на ім`я яких і уклали угоди з оренди нежитлових приміщень з власниками, з метою розташування в них незаконних гральних закладів.

Таким чином, […] у невстановлений досудовим розслідуванням час, за погодженням з ОСОБА_7 , підшукано підходяще для грального закладу приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , в якому спільно з іншими учасниками злочинної організації, а також залучаючи невстановлених осіб, які не були обізнані у противоправній діяльності даної групи обладнали його персональними комп`ютерами з встановленим програмним забезпеченням «Connect» версії «869, системою відеоспостереження, безперебійним доступом до мереж «Internet», а також необхідними для повноцінного функціонування вказаного закладу меблями, телевізором, мобільним телефоном, та іншим обладнанням […].
В подальшому, як виконавці (персонал мережі гральних закладів), до злочинної організації з початку листопада 2020 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), увійшли наступні особи: […] ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись з розробленим ОСОБА_7 , планом злочинних дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного доходу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», добровільно погодились із запропонованими їм планом з надання гравцям можливості доступу до азартних ігор на симуляторах грального обладнання, увійшовши тим самим до складу злочинної організації, метою якої являлась організація, проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, організації, функціонуванні закладів з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет та отримання незаконного прибутку від вказаного виду діяльності визнавши лідерство ОСОБА_7 з наслідками неухильного дотримання дисципліни та підкорення останньому.

Так, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , були залучені як виконавці, будучи обізнаним про мету створення підпільних гральних закладів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, за вказівками безпосередньо ОСОБА_7 , та через керівників нижчої ланки: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , сприяли здійсненню незаконної господарської діяльності у сфері надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі «Internet» без відповідних дозвільних документів, виконували функції операторів-касирів гральних закладів, працювали відповідно до встановленого графіку виходу на роботу, забезпечували гравцям доступ до приміщень, в яких були встановлене гральне обладнання з метою належного функціонування, діяли конспіративно, не оформляли жодних офіційних документів про своє працевлаштування, забезпечували безпосередній доступ до азартних ігор з використанням спеціального грального обладнання, отримували грошові кошти у вигляді ставок та виплачували винагороду готівкою, здійснювали облік доходів та витрат закладів, надавали можливість гри в борг за вказівками організаторів, отримували борги за попередніми іграми, слідкували за дотриманням гравцями правил гри та надавали допомогу у її проведенні при необхідності, погоджували вихід на робочі зміни з організаторами, звітувались перед організаторами закладів за проведену роботу, підтримували чистоту у гральних закладах, за проханням гравців безкоштовно пригощали останніх напоями в якості компліменту від закладу, тобто виконували дії, спрямовані на надання фізичної можливості взяти участь в азартних ігор.

В результаті такої діяльності учасники злочинної організації отримували нелегальний прибуток від діяльності мережі закладів грального бізнесу, що розподілявся ОСОБА_7 , безпосередньо, а також організаторами даних гральних закладів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вигляді готівкових коштів.

Так, 13.08.2021 працівниками поліції припинено незаконну діяльність вказаних вище підпільних гральних закладів, де під час обшуку приміщень виявлено і вилучено системні блоки комп`ютерів, з програмним забезпеченням з назвою «Сonnect» версії «869», - програмні продукти, які надають доступ до азартної гри через мережу «Internet», чорнові записи та зошити щодо обліку доходів та витрат гральних закладів з вказаними балансами по програмах, монітори, комп`ютерні мишки, мережеве обладнання, інші предмети та документи, які використовувались у злочинній діяльності.

Підставою для повідомлення підозрюваної про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 2032 КК України, стала наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, візуальне спостереження.

У ході виконання вказаних заходів була зафіксована протиправна діяльність декількох осіб, пов`язана із організацією підпільних гральних закладів та надання доступ населенню до азартних ігор без відповідного виду ліцензії.

Протоколами обшуку у приміщеннях підпільних гральних закладів, де було вилучено комп`ютерне обладнання за допомогою якого надавався доступ населенню до азартних ігор без відповідного виду ліцензії відповідно до Закону, та інші предмети та обладнання для цього.

Висновками експерта згідно з якими надані на дослідження системні блоки мають на своїх жорстких дисках програмне забезпечення, що симулює процес азартної гри.

Протоколами обшуку за місцем проживання фігурантів справи у ході якого вилучено предмети, які використовували у протиправній діяльності. Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею тяжких злочинів, а саме передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді обмеженням волі на строк до дванадцяти років, та ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 2032 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 , покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що вона, усвідомлюючи міру покарання за вчинені кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, підозрювана ОСОБА_5 , може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною тяжкого злочину, покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. ст. 28 ч. 2 ст. 2032 КК України, майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, беручи до уваги те, до уваги те, що підозрювана ОСОБА_5 будучи обізнана про покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому викладене вище свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У світлі чого заявники просять задовольнити дане звернення.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, в т.ч. так як є дійсними обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання у розрізі відсутності у проваджені обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

При цьому, порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання порушеного заявниками у даному зверненні (застосування запобіжного заходу) регламентує таке.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України), відповідно останні застосовуються тільки при дійсності цих даних.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України , оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На час порушеного у клопотанні питання, про підозрювану встановлено, такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Чернігівської обл., громадянка України, з вищою освітою, офіційно не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.

Установлено, що підозрювана, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, прийнятну репутацію.

Підозрювана у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 2032 КК України.

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідча суддя ураховує, що застосування до підозрюваної будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, у якому їй повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця підозрювана, могла вчинити ці правопорушення.

Уважати підозру явно не прийнятною, зокрема за ст. 255 КК, не дивлячись на пояснення захисту, з цього питання усе ж таки не можливо, так як, на їх противагу стороною обвинувачення надано не менш важливі дані (протоколи слідчих дій) та які усе ж таки указують на те, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною, адже суть описаних діянь, ураховуючи дані указані в клопотанні стороною обвинуваченні та додані матеріали, узагальнено виглядає так, що у межах міста Києва діяли підпільні гральні заклади, котрі працювали в різних районах із забезпеченням суворої конспірації. Кожне з приміщень, яке використовувалося, було обладнано комп`ютерами з встановленим програмним забезпеченням, яке надає доступ до симуляторів грального обладнання, системою відеоспостереження, а також необхідними для повноцінного функціонування закладу меблями, інтернет-зв`язком, іншим обладнанням та місцями для відпочинку клієнтів.Персонал закладів підбирався після перевірки та працював позмінно без документального оформлення. Під час обшуків приміщень закладів вилучено понад 60 одиниць комп`ютерної техніки з відповідним програмним забезпеченням, чорнові записи обліку доходів та витрат гральних закладів, мережеве обладнання, інші предмети та документи, які використовувались.За результатами слідчих дій, в цей час, повідомлено про підозру 13 учасникам організації, за версією сторони обвинувачення. Серед них: організатори, «бухгалтери», адміністратори та оператори-касири.
Що в своїй сукупності, у цей період розслідування, а саме ураховуючи факт повідомлення про підозру тільки 29.08.22, тобто 2 дні назад від цього розгляду, указує на те, що в т.ч. за ст. 255 КК наведена підозра є достатньою для її висунення, хоча це не відміняє потреби надалі в ході розслідування більш детального аналізу фактичних обставин провадження в цьому напрямку.
У той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Та з його урахуванням слідчий суддя погоджується з висновком про наявність ризиків переховування, вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність цих ризиків Суд виходить з того, що наявність певного ризику/ризиків має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такі ризики є обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивований слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема є дійсними не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаною з санкцією статті, яка їй інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику впливу у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків, потерпілого безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, потерпілим, яким відомі обставини вчинення злочинів у яких останній підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Тим самим, наявності ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно в цілому є дійсним факт наявності обставин визначених п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

У ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт зможуть запобігти встановленим ризикам.

Адже, санкція статті за якою особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши домашній арешт.

Разом з тим, не установлено, факт того, цілодобовий домашній арешт відповідатиме критеріям п. 2) ч. 3 ст. 132 КПК, а тому визначати такий арешт цілодобово передумов не має, в силу обставин справи та даних про особу підозрюваної.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби з зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади та покладенням обов`язків з числа передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Також, слід відмітити, щодо зобов`язання не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду, місце свого фактичного проживання - воно є складовою самого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його суттю, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період часу, а тому не може бути віднесене до факультативних обов`язків, відповідно і звернення в цій частині не може бути задоволене.

Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України, визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на обвинуваченого, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.

При цьому, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує обрання або ж продовження.

Однак, положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, взагалі не передбаченого обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а наявний обов`язок з`являтися із встановленою періодичністю, зокрема, щодо обов`язку безперешкодно впускати до свого житла працівників органів внутрішніх справ для надання їм усних чи письмових пояснень, а тому слідчий суддя не убачає підстав для задоволення клопотання в даній частині.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив :

клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , з 23:00 до 05:00 год. наступного дня, до 27.10.2022, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання підозрюваного.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладенням строком до 27.10.2022 наступних обов`язків:

? не відлучатися із населеного пункту м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Роз`яснити підозрюваній, що УП з метою контролю за її поведінкою, має право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених зобов`язань.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через слідчого та прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:00 год. 05.09.2022.

Слідча суддя Оксана БІРСА