Справа №295/2487/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року м. Житомир

Cлідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 ,
погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_5 ,

про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
внесене у кримінальному провадженні №0000463 від 12.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, та додані до нього матеріали,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до слідчого судді для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання вказано, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000393 від 12.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 12.03.2004 ОСОБА_6 проходив військову службу на посаді помічника начальника Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим у військовому званні полковника.
Під час проходження служби, ОСОБА_7 повинен, серед іншого, керуватися вимогами ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На виконання вимог ст.10, 13 Закону України №2229-ХІІ від 25.03.1992 «Про службу безпеки України», ст.11, 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України №1262 від 27.12.2017, виходячи з положень Декларації «Про боротьбу за звільнення України», прийнятої 20.03.2014 Верховною Радою України, з метою вжиття заходів щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, а також вирішення питань подальшого проходження військової служби у Службі Безпеки України військовослужбовцями Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим, Головою служби безпеки України видано розпорядження №44 від 24.03.2014 «Щодо військослужбовців Служби безпеки України, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах Служби безпеки України, що дислоковані в Автономній Республіці Крим».
Відповідно до вимог вказаного розпорядження, ОСОБА_6 до 30.03.2014 повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до Центрального управланні Служби безпеки України ( АДРЕСА_1 ).
Діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_7 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, достовірно знаючи про необхідність виконання зазначеного наказу, до 30.03.2014 без поважних причин до Управління державної охорони України не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби.
Таким чином, ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем Управління Служби безпеки України у м.Севастополь, достовірно знаючи про необхідність прибуття до 30.03.2014 до Центрального управління Служби безпеки України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548- ХІV від 24.03.1999, та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551- ХІV від 24.03.1999, розпорядження Голови Служби безпеки України №44 від 24.03.2014, до 30.03.2014 до Центрального управління Служби безпеки України (м.Київ, вул.Володимирська,33) не прибув та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилення від неї, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.
Як вказує слідчий, 13.08.2015 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферополь, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, тобто, нез`явлення на службу з метою ухилення від неї.
26.08.2015 постановою прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 , у зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні та оголошено останнього у розшук.
Враховуючи, що на даний час ОСОБА_6 до органів військового управління і державної влади про себе не заявляв, у зв`язку з чим слід дійти висновку, що діяння ОСОБА_6 є умисним.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0000463 від 12.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
13.08.2015 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферополь, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, тобто, нез`явлення на службу з метою ухилення від неї.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, затримання особи.
Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як вказано у ч. 2 ст. 176 КПК України затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом.
Статтею 188 КПК України регламентовано порядок звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу, відповідно до якої прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.
Відповідно до ч.4 ст.189 КПК слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Статтею 42 КПК України регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст.ст. 276, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно зі ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Статтею 135 КПК України (глава 11) визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом регламентовано ст.136 КПК України, відповідно до якої належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Слідчому судді не надано жодних доказів того, що слідчим дотримано визначений кримінальним процесуальним законодавством порядок вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Відомості щодо отримання ОСОБА_6 даного повідомлення про підозру або будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом, до клопотання не долучено.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження не доведено, що ОСОБА_6 належним чином вручено повідомлення про підозру.
Прокурор зауважував на наявність у справі листа-відповіді Житомирської дирекції УДППЗ «Укрпошта» про те, що починаючи з 27.03.2014 пошта з материкової України кримською стороною не приймається, у зв`язку з чим УДППЗ «Укрпошта» змушена була припинити приймання всіх видів поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м.Севастополь.
Однак, вказані обставини не спростовують того, що статус підозрюваного особа має набути у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб та що про пред`явлення підозри особі їй має бути відомо. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості стосовно того, що станом на 22.02.2022 ОСОБА_6 був обізнаний з повідомленням йому підозри, як і відсутні докази дотримання встановлених КПК України вимог щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а відтак, останній статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні не набув.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 не є підозрюваним в розумінні ст.42 КПК України у даному кримінальному провадженні, а отже щодо нього не може бути вирішено питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не може бути наданий дозвіл на його затримання.
Враховуючи вищевикладені встановлені обставини справи, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_6 належним чином вручено повідомлення про підозру та вжито заходи для повідомлення ОСОБА_6 про підозру в порядку та у спосіб, які передбачені КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст.188-190 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1