Справа № 340/146/17
Провадження № 11-кп/4808/412/22
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00016 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року про відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні № 0000016 за ч. 1 ст. 122 КК України щодо ОСОБА_7 ,

якою частково задоволено клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 про відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 122 КК України, щодо ОСОБА_7 .
Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 процесуальні витрати в розмірі 34 525 (тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять) гривень

за участю прокурора ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року про часткове задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні за № 0000016 від 26.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України та стягнення зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 процесуальних витрат (витрати на професійну правничу допомогу) у розмірі 34525,00 грн.

Посилається на те, що витрати на понесені потерпілим процесуальні витрати (в т.ч. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з обвинуваченого лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України, не регулює. Зазначає, що відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зазначає, що у правовій позиції , висловленій ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 589/1781/17) суд звернув увагу на можливість розподілу процесуальних витрат не лише вироком, але й ухвалою суду. Однак, в даній постанові ВС не прийшов до висновку, що у випадку закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України процесуальні витрати мають стягуватись з обвинуваченого. В даній ситуації суди першої та другої інстанції залишили питання розподілу судових витрат на правову допомогу без розгляду, що на думку ВС є неприпустимим.

Також стверджує, що у висновках, вказаних судом у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, а саме. Висновку ВП ВС від 17.06.2020 року справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20, вказано про неприпустимість залишення питання розподілу судових витрат на правову допомогу без розгляду. Однак не вказано про необхідність задоволення клопотання.

Наголошує, що з огляду на те, що чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу (ч.1, 2 ст. 124 КПК України). З вище наведеного вважає, що Косівський районний суд повинен був врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах ВС та вирішити питання про розподіл витрат на правову допомогу та відмовити у задоволенні такого клопотання потерпілому.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Косівського районного суду перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Ухвалою Косівського районного суду від 07.06.2021 року було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000016 від 26.01.2017 року щодо ОСОБА_7 закрито.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.06.2022 року ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2021 року в частині відшкодування витрат у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
07.06.2021 року представник потерпілого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України на загальну суму 36 418, 00 грн.
Згідно доводів клопотання вказана сума складається з наступних витрат:
1. витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_13 в розмірі 1000 гривень;
2. витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_8 в період з 23.09.2016 року по 20.04.2018 року в розмірі 7500 грн.;
3. витрати пов`язані з явкою представника потерпілого в судові засідання Верховинського районного суду в період з 24.03.2017 року по 20.04.2018 року в розмірі 4 668 грн.;
4. витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_8 під час розгляду справи Верховинським районним судом в період з 21.04.2019 року по 10.12.2019 року в розмірі 12500 грн.;
5.витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_8 під час рогляду справи Івано-Франківським районним апеляційним судом в розмірі 1500 грн.:
6. витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_8 під час розгляду справи Косівським районним судом в розмірі 9260 грн.
Також, адвокат ОСОБА_8 під час розгляду вказаного клопотання заявив вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу під час розгляду вказаного клопотання в розмірі 2875 грн. за участь в судовому засіданні в Косівському районному суді, та 832 грн. витрат на пальне пов`язаних з прибуттям до суду в судове засідання 23.06.2022 року.
Ухвалою Косівського районного суду від 19.07.2022 року частково задоволено клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 про відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні № 0000016 від 26.01.2017 року щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 122 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 процесуальні витрати в розмірі 34 525 (тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять) гривень.

Під час апеляційного розгляду:

ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити;

Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважають прийняте рішення законним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_14 , суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і

В силу п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України,витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч.1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, що визначає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд ухвалює обвинувальний вирок у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Твердження апелянта про незаконність судового рішення першої інстанції у зв`язку з тим, що воно викладене не у формі вироку, а тому неможливо вирішувати питання розподілу судових витрат є хибним.

Таке підтверджується висновком про застосування норми права, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2022 року у справі №598/1781/17, де зазначається, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК України суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл витрат.

Стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування у зв`язку з здійсненням кримінального провадження, не є заходом покарання чи кримінальної відповідальності, а тому посилання сторони захисту на те, що таке рішення суду першої інстанції нівелює інститут звільнення від кримінальної відповідальності, на думку суду апеляційної інстанції, не є слушним.

При прийнятті такого рішення колегія судів також враховує, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито за нереабілітуючих підстав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про часткове задоволено клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 про відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні № 0000016 від 26.01.2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування оскарженого судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року про відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні № 0000016 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4