Номер провадження: 11-сс/813/967/22
Справа № 497/1153/22 1-кс/497/480/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 02 липня 2022 року про відмову застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000315 від 01.07.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвало в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.
Обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години вечора по 06:00 години ранку.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1-4, 7,8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Строк дії ухвали визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.08.2022 року включно.

Рішення слідчого судді про достатність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивоване, наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, не доведеністю реальності ризиків, на які посилаються слідчий та прокурор.

Вимоги апеляційних скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, до суду із апеляційною скаргою звернулась прокурор ОСОБА_9 , в якій вказує на те, що:
-слідчий суддя клопотання слідчого розглянув формально, не врахував обставини та тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення;
- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного заробітку, не навчається, суспільно-корисною діяльністю не займається;
-ризик впливу на свідків існує, з огляду на встановлення досудовим розслідуванням на даний момент очевидців вчиненого кримінального правопорушення та інших осіб;
- у судовому засідання було встановлено, що підозрюваний покинув місце проживання, за яким йому у подальшому було обрано домашній арешт.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін. Окрім того, захисником було надано апеляційному суду характеризуючи особу підозрюваного документи.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Так, Слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000315 від 01.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 177, 194 КПК, які регламентують підстави застосування до особи запобіжного заходу, та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді в цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, за кваліфікуючим ознаками - контрабанда особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю є обґрунтованою.
На переконання апеляційного суду, безпідставними є посилання прокурора на формальність розгляду клопотання прокурора, зважаючи на таке.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Поряд з цим, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя, приходячи до висновку про достатність застосування до останнього для гарантування дотримання підозрюваним покладених на нього обов`язків запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виходив також з характеризуючих особу підозрюваного обставин, що відповідає зазначеним у рішення Європейського суду з прав людини висновкам про те, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).
У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».
Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, було описано та враховано, зокрема, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, його характер та обставини.
Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий, слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку про те, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий довів обставини, передбачені п.1ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, однак не довів обставини, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею, у відповідності до вищенаведених вимог національного та міжнародного законодавства, було надано належну оцінку факторам, що мають відношення до справи. Зокрема, слідчим суддею було враховано обґрунтованістьпідозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який ніколи до кримінальної чи будь-якої іншої відповідальності не притягувався, його молодий вік, наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність соціальних зв`язків.
Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, який апеляційний суд вважає обґрунтованим, про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань.
Так, ані слідчим у поданому слідчому судді клопотанні, ані прокурором у апеляційній скарзі, на переконання апеляційного суду, не було доведено неможливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також апеляційний суд критично розцінює твердження прокурора про наявність ризику впливу на свідків як непереконливі та декларативні, зважаючи та те, що відповідно до посилань як слідчого, наведених у клопотання про застосування запобіжного заходу, так і прокурора, наведених у апеляційній скарзі, особи очевидців кримінального правопорушення та інших свідків лише встановлюються.
Щодо посилань прокурора на можливість вчинення підозрюваним незаконного впливу на експерта, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про необґрунтованість заявленого ризику, зважаючи на те, що жодного доказу на підтвердження цього ризику ані слідчому судді, ані апеляційному суду, надано не було - матеріали провадження не містять постанови про призначення такої експертизи, а отже і інформації про експертну установу, якій буде доручення проведення експертизи, та її працівників, на яких могла б бути здійснено вплив.
Зауваження ж прокурора про відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, заробітку, не перебування на навчанні та суспільно-корисного зайняття зводяться до недоведених припущень прокурора.
Загалом, доводи прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується прокурор. Натомість, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.
Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_7 , з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, будь-яких спроб щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків чи вчинення іншого кримінального правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області він 02 липня 2022 року про відмову застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000315 від 01.07.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4