Справа № 553/4587/22
Провадження № 1-кп/553/1202/2022
У Х В А Л А
Іменем України
30.09.2022м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 27.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду міста Полтави зі Полтавської окружної прокуратури Полтавської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 від 27.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави 28.07.2022 застосував, а 20.09.2022 - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 до 03.10.2022.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу, а саме ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наполягаючи на задоволенні клопотання прокурором було наголошено, що обвинуваченому інкриміновано вчинення тяжкого злочину і останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання прокурора, які підтримав у судовому засіданні. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який, обґрунтовуючи свою позицію недоведеністю прокурором наявності ризиків та відсутністю достатніх підстав для продовження строку найсуворішого запобіжного заходу.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статтях 177,178,183 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час застосування та продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , слідчим суддею було враховано ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор у клопотанні вказав, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які були враховані слідчим суддею, не перестали існувати.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином, що вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також і переховування від суду.

Окрім того, наявний ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та частина який перебуває у родинних відносинах з обвинуваченим.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, а саме передбачені пунктами 1, 3, 5 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Хоча згідно сталої практики Європейського Суду з прав людини вважається, що зі спливом часу зменшуються ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу, однак у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що ризики зменшилися такою мірою, що це давало б підстави вважати, що менш обтяжливий запобіжний захід, крім застави, буде достатнім для запобігання цим ризикам.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого джерел доходу, майна у власності та постійного місця проживання, не дають підстав вважати, що він має міцні соціальні зв`язки, достатні для його мотивації до правомірної поведінки.

На неможливість застосування домашнього арешту до обвинуваченого вказує відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей про житло, яке є власністю обвинуваченого та про згоди власника будь-якого житла на перебування обвинуваченого під домашнім арештом.

Суд доходить висновку, що застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу суд розцінює, як клопотання про продовження дії вже обраного запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу суд не вбачає.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, суд визначає заставу у розмірі - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 28.11.2022, включно.

Визначити розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до суду, утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків, застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16:00 год 30.09.2022.

Головуючий ОСОБА_1