Провадження № 1-кп/742/99/22
Єдиний унікальний № 742/3244/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурорки ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000074 від 19.07.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого трактористом у ТОВ «Агрікор Холдинг», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_4 , надаючи послуги з посіву сільськогосподарських культур, на підставі цивільно-правового договору, укладеного 30.04.2021 між ТОВ «Агрікор Холдинг» та ОСОБА_4 , маючи умисел на зайняття земельної ділянки історико-культурного призначення державної власності, діючи всупереч вимогам статей 46, 116, 125, 126, 150, 211 Земельного кодексу України, а також в порушення вимог ч.2 ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», які регламентують порядок набуття, використання земель з особливим режимом використання, здійснив самовільне захоплення частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0372 площею 0,2644 га шляхом розорювання і засівання кукурудзою, достовірно знаючи, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності, цільове призначення: землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування) є землями історико-культурного призначення, оскільки на ній розміщена пам`ятка археології, а саме: курган кочівників ІІ-І тис. до н.е.

Відповідно до даних державного земельного кадастру земельна ділянка сформована і зареєстрована в державному земельному кадастрі за кадастровим номером :03:000:0372. У відомостях про зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки зазначено вид обмеження: охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до інформації Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0372 знаходиться курган кочівників ІІ-І тис. до н.е.

Відповідно до п.г ч.1 ст.150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Вказаними діями ОСОБА_4 , що виразились у самовільному зайнятті частини земельної ділянки історико-культурного призначення кадастровий номер :03:000:0372, площею 0,2644 га, за відсутності відповідного рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, державі заподіяно шкоду в розмірі 3960 гривень 71 копійка.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив той факт, що під час посіву сільськогосподарських культур у травні 2021 року він дійсно засіяв частину земельної ділянки історико-культурного призначення кукурудзою, оскільки йому було не зручно її об`їжджати трактором.

Свою вину у скоємому ОСОБА_4 визнав повністю та щиро у цьому розкаявся.

Показання обвинуваченого відповідають всім фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, отримавши згоду всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному зайнятті особливо цінних земель, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.197-1 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд беззаперечно визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом встановлено не було.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини справи, вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що є нетяжким злочином, сукупність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , за відсутності обставин, які б його обтяжували, а також особу самого обвинуваченого (а.п.27-28), який в силу ст.89 КК України вважається таким, що не був судимий (а.п.29-31), офіційно працевлаштований (а.п.36-38), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.32), його стан здоров`я, зокрема те, що на обліках ні у лікаря-психіатра, ані у лікаря-нарколога він не перебуває (а.п.33), а також його ставлення до вчиненого, зокрема щирість розкаяння та усвідомлення протиправності скоєного, співпраця зі слідством, добровільність відшкодування заподіяних збитків, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією інкримінованого йому злочину, у виді штрафу, як того просила у судовому засіданні прокурорка, зважаючи на наявність сукупності трьох обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати як характеру скоєного ним злочину, його суспільній небезпеці, так і особі самого обвинуваченого, а тому зможе належним чином посприяти виправленню ОСОБА_4 і запобігти вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не подавався, оскільки збитки відшкодовані добровільно та в повному обсязі (а.п.34-35).

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.370-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу розміром 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень 00 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку суду негайно вручити прокурорці та засудженому.

Суддя ОСОБА_5