УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 456/1743/22

провадження № 51-2417ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 липня 2022 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 16 червня 2022 року заяву (скаргу) ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора повернуто заявнику.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 липня 2022 року зазначене рішення слідчого судді залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши матеріали за касаційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував,

що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

При цьому, обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після

її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом (ч. 4 ст. 424 КПК України). Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та

обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно

до ч. 4 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження з огляду

на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження

за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 липня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4