Справа № 442/3269/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1177/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

вищезазначеною ухвалою закрито кримінальне провадження №0002015 від 23 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з ухвалою суду, 1 серпня 2016 року ОСОБА_9 з метою незаконної порубки дерев на території Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди», яке відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув на територію Підгородцівського лісництва квартал 1, виду № 2, що в адміністративних межах Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Використовуючи заздалегідь підготовлену бензопилу, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи «Бук», загальною кубомасою 3,5 м. куб. Після цього, 3 серпня 2016 року ОСОБА_10 , згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , на своєму транспортному засобі марки «ГАЗ-66» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив спиляні ОСОБА_8 дерева з кварталу 1, виду № 2 до місця свого проживання, та на кільцевій дорозі в смт. Східниця був виявлений працівниками Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди». Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги Закону України «Про природно-заповідний фонд України» щодо порядку використання території та об`єктів природно-заповідного фонду України та спричинив державі збитки на загальну суму 13 271 грн.

Не погоджуючись з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року, прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом було допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду, а саме в тому, що 1 серпня 2016 року він з метою незаконної порубки дерев на території Підгорцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди», яке відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув на територію Підгородцівського лісництва квартал 1, виду № 2, що в адміністративних межах Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Використовуючи заздалегідь підготовлену бензопилу, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи «Бук», загальною кубомасою 3,5 м. куб. Після цього, 3 серпня 2016 року ОСОБА_10 , згідно з попередньою домовленісюі з ОСОБА_8 , на своєму транспортному засобі марки «ГАЗ-66» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив спиляні ОСОБА_8 дерева з кварталу 1, виду № 2 до місця свого проживання, та на кільцевій дорозі в смт Східниця був виявлений працівниками Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди». Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги Закону України «Про природно-заповідний фонд України» щодо порядку використання території та об`єктів природно-заповідного фонду України та спричинив державі збитки на загальну суму 13 271 грн.

Дії обвинуваченого було кваліфіковано за ст. 246 КК України (в редакції від 18 лютого 2016 року). 1 січня 2019 року набрав чинності Закон України від 6 вересня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» та викладено ст. 246 КК України в іншій редакції, відповідно до якої відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, якщо ці дії були вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, передбачено ч. 3 ст. 246 КК України.

При цьому під час конструювання складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, наслідки у вигляді істотної шкоди (тобто шкоди, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів), на які вказано в частині першій цієї статті, заміщуються іншою ознакою. Таку ознаку злочину становить місце вчинення незаконної порубки дерев або чагарників, - у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно - заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

З огляду на наведене, сторона обвинувачення вважає, що дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 246 КК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.03.2021 ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2020 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 без задоволення.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 листопада 2021 року касаційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

18.04.2022 поступило клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0002015 від 23.08.2016, в якому останній просить оскаржувану ухвалу скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності згідно ст.49 КК України; кримінальне провадження №0002015 від 23.08.2016р. закрити згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України; позовну заяву прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_11 від 25 травня 2017 року №04-03-2015-16Д залишити без розгляду; скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_12 від 05.08.2016р. по справі №438/822/16-к (провадження №1-кс/438/277/2016)на майно, яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на транспортний засіб марки «ГАЗ-66» р.н. НОМЕР_1 з бортом та колоди дерева породи бук в діаметрах 38 см, 40 см, 45 см довжиною приблизно 40-100 см. Розгляд даного клопотання просить проводити без участі обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_13
19.04.2022 до Львівського апеляційного суду надійшло клопотання директора Національного природного парку «Сколівські бескиди» ОСОБА_14 про розгляд справи без участі представника потерпілого.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе продовжити апеляційний розгляд за відсутності учасників кримінального провадження, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 який підтримав апеляційну скаргу частково, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 03 червня 2021 (справа № 539/971/20) та від 25 жовтня 2021 року (справа № 524/2594/18), при вирішенні питання щодо можливості закриття кримінального провадження із вищезазначеної підстави, суду обов`язково необхідно з`ясувати, чи дійсно має місце декриміналізація діяння, в якому обвинувачується особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого статтею 246 КК, яка на момент події визначала незаконну порубку лісу таким чином: «Незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах»

Законом № 2531-VIII статтю 246 КК було викладено в новій редакції, і на цей час в частинах 1 та 3 передбачається такий склад злочину: «1. Незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду… 3. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах…».

Примітка 1 до цієї статті передбачає: «У цій статті істотною шкодою вважається така шкода, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів».

Таким чином, суд першої інстанції виходив з того, що Законом № 2531?VIII встановлено мінімальний розмір істотної шкоди, завдання якої передбачає кримінальну відповідальність за статтею 246 КК. Оскільки розмір завданої ОСОБА_8 шкоди є меншим за цей мінімальний розмір, суд дійшов висновку, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК у попередній редакції.

Як вбачається з тлумачення статті 246 КК України, зазначеного у Постанові Верховного суду від 23.11.2022 по даній справі, частини 1 та 3 статті 246 КК в редакції Закону № 2531-VIII передбачають склади злочину з різними ознаками. Для кваліфікації злочину за частиною 1 цієї статті обов`язковим є завдання незаконною порубкою істотної шкоди. У той час для статті 3 цієї статті таким обов`язковим елементом складу злочину є незаконна порубка у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Таким чином, склад злочину, передбаченого частиною 3 статті 246 КК, не включає істотну шкоду як свою обов`язкову ознаку, і «дії, передбачені частиною першою цієї статті» в тексті її частини 3, відсилають лише до дій, визначених у частині 1, а не до наслідків цих дій у вигляді істотної шкоди. Відповідно для кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_8 , заподіяння істотної шкоди не має значення, а ознакою цього злочину є вчинення відповідних дій на території природно-заповідного фонду.

Таким чином, декриміналізація через встановлення Законом № 2531-VIII мінімального розміру завданої істотної шкоди стосується лише тієї частини статті 246 КК в редакції, що діяла на момент події, яка передбачала «незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду», однак не стосується тієї частини цього положення, що передбачала «вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах», оскільки стаття 246 КК в новій редакції передбачає ті ж самі діяння у частині 3.

Оскільки декриміналізація не застосовна до діяння, у якому звинувачувався ОСОБА_8 , а нова редакція статті 246 КК посилює кримінальну відповідальність за вчинення передбачених у ній злочинів і не має зворотної дії у часі, тому для кваліфікації необхідно застосовувати положення статті 246 КК у редакції, що діяла на момент вчинення діяння.

Таким чином, місцевий суд допустив неправильне тлумачення статті 246 КК в редакції Закону № 2531-VIII та дійшов помилкового висновку, що вказаним законом скасовано кримінальну відповідальність за діяння, яке інкримінувалось ОСОБА_8 .

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

Окрім того, 18.04.2022 до апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0002015 від 23.08.2016.

Відповідно до ст.417 КК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Разом з тим, у вищевказаному клопотанні обвинувачений ОСОБА_8 , окрім звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності згідно ст.49 КК України та закриття кримінального провадження №0002015 від 23.08.2016 р., просить позовну заяву прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_11 від 25 травня 2017 року №04-03-2015-16Д залишити без розгляду та скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_12 від 05.08.2016р. по справі №438/822/16-к (провадження №1-кс/438/277/2016)на майно, яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на транспортний засіб марки «ГАЗ-66» р.н. НОМЕР_1 з бортом та колоди дерева породи бук в діаметрах 38 см, 40 см, 45 см довжиною приблизно 40-100 см.

Зважаючи на дані обставини, розгляд колегією суддів вищезазначеного клопотання в цілому, процесуально означатиме інстанційну заміну судом апеляційної інстанції суду першої інстанції, і є процесуально неприпустимим, тому дане клопотання повинно бути розглянуто місцевим судом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 - задоволити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4