Справа № 136/1895/21
Провадження №11-кп/801/125/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000145 від 04.10.2021 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора у кримінальному провадженні та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 18.10.2021, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чупринівка, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 на виконання вироку суду.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 30.09.2021 близько 17:10 год., знаходячись на присадибній ділянці, що розташована в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесної суперечки між його братом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, тримаючи в руках вила, підбіг до ОСОБА_9 , який перебував на своїй присадибній ділянці, що розміщена поряд по АДРЕСА_2 , та різкими рухами завдав йому два удари вилами - у праву сторону тулуба в область черевної порожнини та в область лівого плеча. При цьому, ОСОБА_10 неодноразово сказав ОСОБА_9 , що вб`є його за допомогою вил, які тримав у руках, тобто словесно погрожував йому вбивством, підтверджуючи такими діями готовність до втілення свого задуму. Однак, після заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 втік з місця вчинення правопорушення. З урахуванням вказаної обстановки та дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 реально сприйняв висловлену ОСОБА_7 щодо нього погрозу вбивством, як таку що може здійснитися та боявся за своє життя.
Крім того, ОСОБА_7 , 30.09.2021 близько 17:10 год., знаходячись на присадибній ділянці, що розташована в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, тримаючи в обох руках вила, підбіг до ОСОБА_9 , який перебував на своїй присадибній ділянці, що розміщена поряд по АДРЕСА_2 , та різкими рухами завдав йому два удари вилами - у праву сторону тулуба в область черевної порожнини та в область лівого плеча, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляд: колотої рани лівого плеча та бічної поверхні тулуба праворуч, які належать ло легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту, за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3 місяців арешту.
У решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд при призначені покарання ОСОБА_7 не визначив окремо покарання за кожною інкримінованою статтею та не застосував ч. 1 ст. 70 КК України, для призначення остаточного покарання.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 хоч і підписав заяву про визнання своєї вини та надання згоди на розгляд справи за його відсутності, але він був юридично не обізнаний про наслідки такої заяви, так як фактично не визнавав своєї вини.

Також суд допустив неповноту судового розгляду, так як ОСОБА_7 заперечує погрозу вбивством потерпілому, зазначає, що ОСОБА_9 сам намагався його вдарити, та ОСОБА_7 наставив на нього вила, а тому ОСОБА_9 сам випадково наткнувся на них, однак органом досудового розслідування його покази були змінені.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами з мотивів, зазначених в ній та просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, так як суд першої інстанції при призначені покарання не визначив ОСОБА_7 міру покарання за кожний злочин окремо та не застосував ч. 1 ст. 70 КК України, для призначення остаточного покарання, захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисту про необхідність призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, потерпілий ОСОБА_9 , покладається на розсуд суду, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, яку не можна усунути в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, даних вимог Закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про беззаперечне доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України та необхідність проведення судового розгляду у спрощеному порядку, без участі в судовому засіданні учасників судового провадження, через наявність від них заяв про спрощений розгляд без їх участі.

Проте, оцінюючи кожен доказ із погляду належності, допустимості та достовірності судом не було встановлено чи дійсно обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та чи не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також у добровільності згоди ОСОБА_7 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та розуміння обвинуваченим правових наслідків такого розгляду.

Зокрема стороною захисту в апеляційному суді були надані пояснення, що ОСОБА_7 юридично не обізнаний, підписував на досудовому розслідуванні всі документи під хвилюванням в присутності свого попереднього захисника, який на його думку здійснював неналежний захист, оскільки текст заяви про визнання вини та протоколу слідчого експерименту, як виявилось згодом, не збігались із зазначеними поясненнями ОСОБА_7 від 30.09.2021 (а.с. 35) та на відеозаписі на диску (а.с. 87), де обвинувачений зазначає, що не мав умислу наносити тілесні ушкодження потерпілому та не погрожував вбивством.

За таких обставин суд першої інстанції належно не дослідив наявні матеріали кримінального провадження та не встановив фактичні обставини справи для спрощеного розгляду, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_7 фактично бажав брати участь в судовому розгляді та не визнав беззаперечно свою вину, так як не погоджується з кваліфікацією його дій.

Таким чином апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є обґрунтована і її слід задовільнити, а вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

Разом з тим, є підставними доводи прокурора, щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в частині призначення покарання, оскільки суд у вироку не визначив окремо покарання за кожною інкримінованою статтею та не застосував ч. 1 ст. 70 КК України, для призначення остаточного покарання ОСОБА_7 , а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на наведене, в ході нового судового розгляду в суді першої інстанції, слід врахувати мотиви апеляційних скарг, встановити фактичні обставини кримінального провадження та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 415, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовільнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 18.10.2021 щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4