Справа № 177/1051/22
Провадження № 1-кп/177/121/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000189 від 13 вересня 2022 року року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новозуівка Крансогвардійського району АР Крим, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ,, зареєстрований та проживає за адресою, АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця-санітара механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», 13 вересня 2022 о 14 год. 50 хв., перебуваючи у Криворізькому районі Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 35-38, 127-128, 267, 285, 286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників, зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняття участі у відсічі озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України основний обов`язок військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення усного бойового наказу заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_6 , який відданий у відповідності до вимог п. 37 Бойового статуту ІНФОРМАЦІЯ_3 ), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 №574, на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 Окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ) №417 від 12.09.2022, яке зареєстроване у діловодстві військової частини за підготовленим №219дск від 12.09.2022, розуміючи, що підполковник ОСОБА_6 являється для нього прямими начальникам та останній виконує обов`язки військової служби, солдат ОСОБА_3 у присутності свідків виказав відмову від виконання зазначеного наказу та фактично відмовився убувати для виконання бойового завдання та брати участь у наступальній бойовій операції оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у сили і засоби якого входить НОМЕР_2 Окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ), що фактично призвело до підриву бойової готовності механізованого батальйону вказаної військової частини НОМЕР_1 в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України та введення в країні воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України за ознаками непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з угодою про визнання винуватості, що укладена 23.09.2022 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду, укладену між ним, обвинуваченим ОСОБА_7 , його адвокатом ОСОБА_5 , яку вони підписали добровільно 23.09.2022. З узгодженою сторонами мірою покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, за ознаками: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ командира, начальника, вчинена в умовах воєнного стану, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, у подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, а також, наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України, із урахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, а також, зважаючи на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.ст. 62, 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид покарання, не передбачений санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, а саме покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік 6 місяців, що визначено сторонами угоди.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 не подавався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 з моменту його затримання 13 09.2022. До набрання вироком законної сили обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 349, 369-376, 395, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.09.2022 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 13.09.2022 щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 402 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 62, 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 13.09.2022.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Дніпропетровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1