КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року про зміну раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді застави та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000299 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 384, ст. 386 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року задоволено клопотання прокурора та змінено обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави та обрано обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Звернуто заставу, внесену обвинуваченим ОСОБА_9 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень в дохід держави.
Також, цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про здійснення судового виклику в порядку ч.1 ст. 566 КПК України та зміну запобіжного заходу.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 04.07.2022 року про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення, а також на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час постановлення ухвали від 29.07.2022 року, що перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Апелянт вказує, що ризики, на які прокурор послався у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, є недоведеними і прокурором не надано жодних належних та об`єктивних доказів на підтвердження своїх доводів, а висновки суду про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які стали підставою для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
При цьому апелянт зазначає, що ОСОБА_9 на законних підставах перетнув державний кордон України у порядок та спосіб, передбачений законом і у ОСОБА_9 не було обов`язку повідомляти суд про залишення свого місця проживання, так як на час його виїзду за кордон до нього був застосований запобіжний захід у виді застави, втім жоден із обов`язків, визначених ч.6 ст. 194 КПК України на обвинуваченого не покладався, що свідчить про неможливість зазначення цієї обставини в якості ризику. Крім того, у судовому засіданні, яке мало місце 04.04.2022 року ОСОБА_9 приймав участь в режимі відеоконференції через систему «Easycon» та особисто повідомив суду про місце і адресу свого перебування, та суд визнав можливим проводити судові засідання в режимі відеоконференції з ОСОБА_9 , а причини його неявки в судове засідання до зали суду визнав поважними. Отже, ризики переховування ОСОБА_9 від суду та перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином відсутні, а суд, встановлюючи існування вказаних ризиків, нерозривно пов`язує це із тим, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_9 перебуває за межами України саме з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, апелянт вважає, що не вдаючись до подробиць ухвалення судового рішення про оголошення ОСОБА_9 в міжнародний розшук, де суд не здійснив судового виклику обвинуваченого у будь-який з передбачених КПК України способів і не намагався це зробити, а також не застосував наслідки, передбачені ст. 323 КПК України, неможливо стверджувати про те, що обвинувачений здійснював ухилення від суду та/або кримінальної відповідальності, в контексті висновків про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також можливості обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 намірів ухилятися від суду не мав та не має, оскільки приймав участь у судових засіданнях, в ході яких надавав пояснення та заперечення, в результаті яких було прийнято рішення про відмову у задоволенні першого клопотання про оголошення його у міжнародний розшук, тобто здійснював свій захист та систематично комунікував із судом.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону апелянт зазначає, що серед таких порушень є здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого та без його виклику у передбачений ст. 135 КПК України спосіб, а з 24.02.2022 року по день ухвалення оскаржуваного судового рішення Подільським районним судом м. Києва судовий виклик ОСОБА_9 не здійснювався взагалі.
Крім того, апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення від 29.07.2022 року ухвалено судом, який не був неупереджений та безсторонній, оскільки суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_10 , яка здійснює кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , на переконання сторони захисту, є упередженою до обвинуваченого та прихильною до сторони обвинувачення, а також на суддю очевидно здійснюється сторонній вплив на здійснення нею правосуддя у цій справі.
На переконання апелянта, кримінальне переслідування ОСОБА_9 пов`язано не з метою виконання завдань кримінального провадження та охорони суспільних відносин від протиправних посягань, а здійснюється виключно з метою досягнення посадовими особами держави власних політичних цілей, що безпосередньо пов`язано із помстою обвинуваченому за прийняття ним рішень в якості судді Конституційного суду України.

05 вересня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_9 , завірене електронним цифровим підписом, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, в якому зазначив, що на даний час перебуває за межами України та просив допустити його до участі у розгляді апеляційної скарги захисника на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення системи «Easycon». Проте, в судовому засіданні ОСОБА_9 на зв`язок не вийшов і з`єднатись з останнім через вищевказану систему відеоконференцзв`язку «Easycon» не виявилось можливим з незалежних від суду причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ; думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; перевіривши матеріали контрольного провадження №758/7103/21 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , з огляду на наступне.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що на розгляді Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000299 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 384, ст. 386 КК України. Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 в судові засідання не з`являвся та незаконно виїхав за межі України ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року обвинуваченого ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Також суд вказав, що згідно запиту начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України Державне бюро розслідувань за дорученням Офісу Генерального прокурора в межах оперативно-розшукової справи від 06.06.2022 року здійснює розшук обвинуваченого ОСОБА_9 05.04.2022 року в судовому засіданні із застосуванням телекомунікаційних засобів ОСОБА_9 повідомив про те, що перебуває у м.Відень Республіки Австрія. З інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що останнім офіційне перетинання державного кордону України є його в`їзд в Україну 20.02.2022 року рейсом «457Стамбул-Київ». За наявною оперативною інформацією, у пункті пропуску «Барабаш» Угорщини ОСОБА_9 , пройшовши прикордонний та митний контроль, пред`явивши паспорт громадянина України для виїзду за кордон, 17.03.2022 року офіційно в`їхав на територію Угорщини на автомобілі, не проходячи перед цим прикордонного та митного контролю в Україні, тобто незаконно. У пункті пропуску «Косино» цього ж дня офіційно перетнули державний кордон дружина та діти ОСОБА_9 . Враховуючи викладене, ДБР запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Синього оповіщення в межах оперативно-розшукової справи з метою встановлення його місцезнаходження на території країн членів МОКП-Інтерпол.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_9 від суду та перешкоджання здійсненню кримінального провадження, враховуючи можливості подальшого тривалого перебування обвинуваченого за межами України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення. пославшись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд безпідставно послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи викладені у клопотанні прокурора і судом об`єктивно встановлено існування обставин, які свідчать про існування ризиків, визначених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних на спростування висновків суду першої інстанції, а також даних які б безумовно свідчили про відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_9 на законних підставах перетнув державний кордон України у порядок та спосіб, передбачений законом і у ОСОБА_9 не було обов`язку повідомляти суд про залишення свого місця проживання, так як на час його виїзду за кордон до нього був застосований запобіжний захід у виді застави, втім жоден із обов`язків, визначених ч.6 ст. 194 КПК України на обвинуваченого не покладався, що свідчить про неможливість зазначення цієї обставини в якості ризику, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що згідно службової записки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, ОСОБА_9 в період з 20.02.2022 по 30.03.2022 року станом на 14 год. 00 хв. не здійснював легальний перетин державного контролю України, і апелянтом не надано доказів на спростування цієї обставини.

Доводи апелянта про те, що суд не здійснив судового виклику обвинуваченого у будь-який з передбачених КПК України способів та не застосував наслідки, передбачені ст. 323 КПК України, а тому неможливо стверджувати про те, що обвинувачений здійснював ухилення від суду та/або кримінальної відповідальності, в контексті висновків про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також можливості обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_9 виїхав за межі території України і не повертався, при цьому останній та його захисники у своїх клопотаннях не повідомляють суду ні електронної адреси, ні мобільних засобів зв`язку, а положення ч.7 ст. 135 та ст. 566 КПК України застосовуються щодо осіб, які проживають на території іноземної держави на законних підставах та перебувають на обліку консульства, однак як зазначив суд першої інстанції, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 перебуває на консульському обліку матеріали справи не містять.

Апеляційні доводи захисникапро те, що оскаржуване судове рішення від 29.07.2022 року ухвалено судом, який не був неупереджений та безсторонній, оскільки суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_10 , яка здійснює кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , на переконання сторони захисту, є упередженою до обвинуваченого та прихильною до сторони обвинувачення, а також на суддю очевидно здійснюється сторонній вплив на здійснення нею правосуддя у цій справі, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин, а згідно долучених до апеляційної скарги копій судових рішень, усі заявлені головуючому судді відводи, а також самовідвід судді ОСОБА_10 були вирішені в порядку визначеному КПК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що конкретні обставини даного кримінального провадження №0000299 стосовно ОСОБА_9 , яке вже тривалий час перебуває на розгляді суду першої інстанції, а саме з 27.05.2021 року, свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу аніж триманням під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього під час розгляду даного кримінального провадження.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року про зміну раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді застави та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювинесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та змінено обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді застави та обрано обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3