Дата документу 11.05.2022 Справа № 336/1083/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1083/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/977/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

законного представника обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2022 року, якою у відношенні,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, не заміжньої, яка навчається на 2 курсі «Запорізького машино - будівного вищого професійного училища», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 червня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 червня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе відвернути вчинення дій, запобігти яким призвані запобіжні заходи та не забезпечить запобігання передбаченим законом ризикам перешкоджання здійсненню судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що обвинувачена ОСОБА_6 до свого затримання належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, в межах об`єднаного кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувався примусовий привід та вона не оголошувалась у розшук.
Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 є неповнолітньою, раніше не судимою особою, яка до затримання проживала за місцем реєстрації разом з родиною, а саме: АДРЕСА_1 , навчалась на 2 курсі ДНЗ «ЗМВПУ №17».
Вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків має декларативний характер, стороною обвинувачення не надано жодного доказу здійснення ОСОБА_6 впливу на учасників кримінального провадження.
Звертає увагу на те, що як вбачається із обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001199, 17 жовтня 2021 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, 18 жовтня 2021 року проведено допит потерпілого ОСОБА_13 , який вказував, що виявив відсутність телефону після уходу з його дому ОСОБА_14 та лише 8 грудня 2021 року обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому майже 2 місяці обвинувачена ОСОБА_6 перебуваючи на волі, будучи достовірно обізнана щодо місця проживання потерпілого, не шукала зустрічей, не намагалася впливати на потерпілого ОСОБА_13 .
Крім того, зауважує, що за час перебування у слідчому ізоляторі (з 8 грудня 2021 року) обвинувачена не вчиняла жодних дій, направлених на здійснення впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Вважає, що обрання ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю ізолює обвинувачену від інших учасників кримінального провадження, забезпечить цілодобовий контроль правоохоронними органами за фактичним місцезнаходженням ОСОБА_6 .
Також вказує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення сам по собі має ймовірний характер, потребує комплексного аналізу як негативних, так і позитивних характеризуючи даних особи.
Зауважує, що ОСОБА_6 ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинення чергового кримінального правопорушення після відбуття покарання за попередній злочин не є типовим «нормальним» стилем життя для обвинуваченої, посилання сторони обвинувачення на схильність ОСОБА_6 вчиняти протиправні діяння не є обґрунтованими.
Звертає увагу на те, що тривале перебування ОСОБА_6 під вартою не тільки не справляє виховного впливу, а навпаки шкодить її дитячій психіці. Перебуваючи у специфічних умовах ізолятора, неповнолітня ОСОБА_6 не лише піддається безперервному стресу, а й потрапляє під вплив оточуючого її середовища «кримінального елемента».
У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу, та вказала, що потерпілий ОСОБА_13 повідомив, що йому погрожує із СІЗО обвинувачена, проте, після цього повідомив, що йому погрожує не обвинувачена, а її батько.
Законний представник обвинуваченої ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу та зазначив, що всі обвинувачення є голослівними та вказав, що він не на кого не впливає. Зауважив, що обвинувачена все усвідомила та ними, як батьками буде здійснювати відповідний контроль.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що кається.
Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, її захисника та законного представника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.
Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певного ризику, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які відносяться в тому числі до категорії тяжких умисних корисливих злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.
Крім того, колегія суддів вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих, оскільки як свідчить технічний аудіо-запис судового засідання від 12 квітня 2022 року у суді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_13 зазначив про надходження відносно нього погроз з боку родичів обвинуваченої.
При цьому, слід зазначити, що потерпілі у даному кримінальному провадженні є знайомими обвинуваченої і їй можуть бути відомі адреси їх проживання, у зв`язку з чим, вона може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується наявністю інших кримінальних проваджень у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 .
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та запобігти вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що всі доводи захисника з приводу відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевказаним.
Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачена є неповнолітньою, раніше не судима, до затримання проживала з батьками за вказаною адресою, не є підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченої.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.
Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_14 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 червня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4