Номер провадження: 11-сс/813/1118/22
Справа № 947/6955/22 1-кс/947/6893/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2022 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000166 від 28.02.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Слідчий криміналіст СУ ГУНП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2022 року було задоволено клопотання слідчого погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.08.2022 року.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Захисник вважає, що слідчий суддя не врахував, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, кваліфікації його дій - неправильною, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені та нічим не підтверджені; підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки.
Крім того, адвокат зазначає, що: слідчий суддя належним чином не розглянув клопотання, а лише формально продовжив підозрюваному строк дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою; клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу подано неуповноваженою особою; протокол затримання підозрюваного містить невірну дату затримання.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно із ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі посилався на встановлену обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.1 ст.115 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 28.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.128 КК України.
У межах даного кримінального провадження 28.02.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.
22.06.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.128 КК України.
Твердження апеляційної скарги захисника стосовно того, що підозра є необґрунтованою, на думку апеляційного суду, не узгоджуються із нормами закону та фактичними обставинами, з огляду на таке.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді заступника командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) у військовому звані «сержант», у порушенні вимог діючого законодавства, 27.02.2022 року, перебуваючи на бойовому чергуванні по забезпеченню оборони за адресою: буд. АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи закріплену за ним вогнепальну зброю 5,45 мм., автомат АК-74 системи Калашникова № НОМЕР_1 , яка була споряджена набоями калібру 5,45 мм., з метою зупинки транспортного засобу приблизно о 21 годині 30 хвилин при відсутності загрози здоров`ю та життю, а також здоров`я га життю інших військовослужбовців і цивільних осіб та захопленню об`єкту, що ним охороняється здійснив один прицільний постріл в напрямку водія автомобіля марки «Toyota Avensis Verso», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого уразив з зазначеної зброї ОСОБА_10 , завдавши останньому тілесне ушкодження, у вигляді проникаючого вогнепального поранення голови, яке потягло за собою розмозження головного мозку, в результаті чого останній номер на місці події.
Крім того, за версією слідства, у цей же день та час та у тому ж місці, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, ідо він перебуває в громадському місці, використовуючи закріплену за ним вогнепальну зброю 5,45 мм., автомат АК74 системи Калашникова № НОМЕР_1 , яка була споряджена набоями калібру 5,45 мм., з метою зупинки транспортного засобу приблизно о 21 годині 30 хвилин при відсутності загрози здоров`ю та життю, а також здоров`я та життю інших військовослужбовців і цивільних осіб та захопленню об`єкту, що охороняється здійснив один прицільний постріл в напрямку водія автомобіля марки «Toyota Avensis Verso», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого уразив з зазначеної зброї ОСОБА_11 , спричинивши смерть останнього, та при цьому, не передбачаючи можливість настання інших суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був, і міг їх передбачити, заподіяв своїми неправомірними діями шкоди здоров`ю іншій людині, завдавши в результаті наскрізного вильоту кулі з голови ОСОБА_11 вогнепальне поранення ОСОБА_12 у вигляді вогнепального сліпого поранення лівої кістки, яка в момент пострілу перебувала у автомобілі марки «Toyota Avensis Verso», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на задньому пасажирському сидінні з права.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 28.02.2022 року;
- показами потерпілої ОСОБА_12 від 28.02.2022 року;
- висновком судово медичної експертизи, щодо отриманих тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_12 №372 від 12.04.2022 року;
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_12 від 21.04.2022 року;
показаннями потерпілої ОСОБА_13 від 12.04.2022 року;
показаннями потерпілого ОСОБА_14 від 12.04.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_15 від 28.02.2022 року;
протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 21.04.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_16 від 28.02.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_17 від 28.02.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_18 від 28.02.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_19 від 21.04.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_20 від 22.04.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_21 від 27.04.2022 року;
висновком судово медичної експертизи, щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 №109 від 28.02.2022 року(а.п. 150-158);
висновком судової експертизи зброї № 22-1547 від 16.05.2022 року;
висновком судово медичної (імунологічної) експертизи № 318 від 25.04.2022 року;
висновком судово - медичної (імунологічної) експертизи №341 від 27.04.2022 року;
висновком судово медичної (імунологічної) експертизи № 345 від 28.04.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_22 від 02.06.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_23 від 02.06.2022 року;
показаннями свідка ОСОБА_24 від 02.06.2022 року;
протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 23.05.2022 року.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Апеляційний суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , достатньо доведено, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діянь.
З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.128 КК України.
Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, з огляду на таке.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПКУкраїни та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, суду слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, які регламентують обґрунтованість продовження строку дії запобіжного заходу та дотримався вказаних вимог закону в частині продовження дії найсуворішого запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому, КПК Українине вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується (продовжується) з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд дійшов висновку про доведеність прокурором продовження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризику що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що у випадку обвинувального вироку позбавляє суд можливості застосувати норми ст.75 КК України, та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Крім того, апеляційний суд дійшов висновку що продовжує існувати передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже потерпілі та свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.
Апеляційний суд враховує, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст.128 КК України, разом з тим, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, зазначене хоча і знижує вищенаведені ризики, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Твердження захисника про наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, позитивні характеристики, апеляційний суд бере до уваги, однак вважає, що такі соціальні зв`язки не були стримуючим для підозрюваного фактором та не завадили йому обґрунтовано підозрюватись у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що на момент розгляду апеляційної скарги сторони захисту, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 перебуває на стадії судового розгляду, а тому у апеляційного суду вісутні повноваження щодо вирішення питання зміни або скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують обрання саме такого виду запобіжного заходу.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2022 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000166 від 28.02.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4