Справа №585/1440/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/800/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13.12.2021 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 , в якій він просив змінити вирок Роменського міськрайонного суд Сумської області від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_9 , призначивши останньому покарання у виді громадських робіт.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три (3 ) роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 витрати на проведення судових експертиз в розмірі дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень дев`яносто копійок (2288,9 грн.).

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник звертав увагу суду на те, що за відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності двох обстави, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які безпідставно судом першої інстанції не враховано при обранні міри покарання, а також даних про особу засудженого, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке призначене Роменським міськрайонним судом обвинуваченому ОСОБА_9 , ухвалене без додержання вимог ст.ст. 2,7,65,66,69 КК України, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Вказував, що доводи, які викладені в мотивувальній частині оскаржуваного вироку про те, що передбачена ст..50 КК України мета покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , зважаючи на характер його протиправних дій, їх наслідки та інші обставини, може бути досягнута тільки шляхом відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки не є переконливим.

Зазначав, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 надав викривальні себе покази по суті обвинувачення, повністю визнав свою вину, розмір спричиненої шкоди потерпілому є незначним, вибачився перед потерпілим, а останній не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від мешканців на поведінку останнього не надходило, має на утриманні неповнолітніх дітей 2012 та 2015 року народження, однак вищевказані обставини судом першої інстанції в повній мірі не були враховані, що вплинуло на законність та обґрунтованість прийняття судового рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції Близько 12 години 10 квітня 2021 року ОСОБА_9 проходив неподалік території «Нафтової бази» та вирішив вчинити крадіжку. З цією метою він зайшов на територію даної бази за адресою АДРЕСА_2 , підійшов до складського приміщення, в стіні якого виявив отвір, і переконавшись в таємності своїх дій, проник в середину приміщення. Під час перебування у приміщення складу ОСОБА_9 виявив рукав напорно-всасуючий Д-125 з гайками ГР-125, довжиною 2 метри, який лежав на підлозі. Взявши рукав ОСОБА_9 ,, утримуючи викрадене при собі, залишив місце події та розпорядився викраденим на власний розсуд. Такими діями, згідно висновку експерта № СЕ-19/119-21/4822-ТВ від 27 квітня 2021 року, ОСОБА_9 завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1650 грн.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 були повідомлені належним чином.

На адресу апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 надійшла спільна заява, в якій вони просили проводити розгляд справи без їх участі.

Враховуючи наявність вищевказаної заяви, а також, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення вимог скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та правильність правової кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене з проникненням в інше приміщення за встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, захисником в апеляційній скарзі не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, з яким не погоджувався апелянт, вважав суворим і просив його змінити, призначивши останньому покарання у виді громадських робіт, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, суд дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, як просить захисник у подані апеляційній скарзі, в даному конкретному випадку не встановлено.

Доводи апелянта про те, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 надав викривальні себе покази по суті обвинувачення, повністю визнав свою вину, розмір спричиненої шкоди потерпілому є незначним, вибачився перед потерпілим, а останній не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від мешканців на поведінку останнього не надходило, має на утриманні неповнолітніх дітей 2012 та 2015 року народження, однак вищевказані обставини судом першої інстанції в повній мірі не були враховані, то колегія суддів не може визнати їх тими безумовними підставами для призначення йому менш суворого покарання, оскільки це не сприятиме його виправленню та запобіганню вчиняти нові злочини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2021року відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4