Справа № 567/920/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.08.2022 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000065 від 11.05.2022 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оженин Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У другій половині вересня 2021 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, поєднаного з проникненням у інше приміщення, шляхом відкриття дверей, незаконно проник до підсобного приміщення (сараю), яке знаходиться на території господарства та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав металеву косу вартістю 243 грн., що належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 .
Викрадене майно ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 243 грн.
Окрім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 30.11.2021 року Острозьким районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений з встановленням іспитового строку 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний злочин.
Так, діючи повторно, 10 травня 2022 року близько 23.00 год., тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, поєднаного з проникненням у інше приміщення, шляхом відкриття дверей, незаконно проник до підсобного приміщення (сараю), яке знаходиться на території господарства та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 (Острозька МТГ), звідки таємно викрав велосипед марки «Аист» вартістю 2233,33 грн., що належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 .
Викрадене майно ОСОБА_4 привласнив та розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2 233,33 грн.
29.07.2022 р. між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000065 від 11.05.2022 року та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного у цьому провадженні, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.ч.3, 4 ст.185 КК України відносно обставин, викладених у повідомленні про підозру від 20.07.2022р., які є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 29.07.2022 р., ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться йому у провинута зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме : за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, та на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року, більш суворим, яке призначене за даним вироком за ч.3 ст.185 КК України за злочин, вчинений до постановлення вказаного вироку, обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовомузасіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.185 КК України, вчинених при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 29.07.2022 р., дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що його підзахисний свою провину у вчинені злочинів як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій підсудного немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди.
Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засіданні не з`явилася, в поданій до суду заяві підтвердила надання своєї згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із ОСОБА_4 , вказала, що не заперечує проти затверження угоди про визнання винуватості, зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, підготовче судове засідання просила проводити у її відсутності.

Вирішуючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Потерпіла ОСОБА_7 відповідно до ч.4 ст.469 КПК України під час досудового розслідування надала свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відносяться до тяжких злочинів, санкція яких не передбачає альтернативних видів покарання, окрім як позбавлення волі.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.ч.3, 4 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.
Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, вважаєдоведеним у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, окрім того ОСОБА_4 також здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, а тому його дії кваліфікує за ч.ч.3, 4 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які кваліфікуються як тяжкі злочини.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він тимчасово не працює, неодружений, по місцю проживання характеризується посередньо як особа, яка зловживає алкогольними напоями.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 13.05.2022 р. ОСОБА_4 перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 114/22 від 27.06.2022 р. ОСОБА_4 під час вчинення інкрімінованого йому кримінального правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 станом на 10.05.2022 року страждав та на даний час страждає на легку розумову відсталість. ОСОБА_4 на даний час здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, водночас обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно.

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливого злочину, востаннє був засуджений вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30.11.2021 р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки, проте на шлях виправлення і виховання не став та під час іспитового строку повторно вчинив новий умисний злочин.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироку Острозького районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України він вчинив протягом іспитового строку після ухвалення вищевказаного вироку, а відтак остаточну міру покарання слід визначити відповідно до ст.ст.70, 71 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.124 КПК Україн, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення трьох судових (трасологічної та товарознавчих) експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 2 093, 76 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.
Керуючись ст.ст.100, 124, 314, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 29.07.2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання :
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці;

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року, більш суворим , яке призначене за даним вироком за ч.3 ст.185 КК України за злочин, вчинений до постановлення вказаного вироку, обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 2 093,76 грн.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 17.05.2022 року, в частині накладення арешту на велосипед марки «Аист», який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Речові докази у справі :

- чотири сліди пальців рук, вилучених 11.05.2022 року в ході огляду приміщення сараю ОСОБА_7 , упаковані у сейф-пакет Експертної служби МВС №ЕХР2844455 та передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити;

- дактилокарту ОСОБА_4 , упаковану у сейф-пакет Експертної служби МВС №ЕХР2844456 та передану на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити;
- велосипед марки «Аист», який належить ОСОБА_7 , на який відповідно до ухвали Острозького районного суду Рівненської області №567/496/22 від 17.05.2022 року накладено арешт, та передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1