Справа № 484/3187/22
Провадження №1-кс/484/480/22
УХВАЛА
про відвід судді

19.10.22р. суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська Миколаївської області заяву ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді ОСОБА_4 по справі № 484/3187/22 провадження № 1-кс/484/448/22, за заявою про відвід прокурорів у кримінальній справі №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід прокурорів у кримінальній справі №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України.

Вказане заява відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України була розподілена слідчому судді ОСОБА_4 , (справа 484/3187/22 провадження № 1-кс/484/448/22).

13.10.2022р. до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 по вказаній справі, яка мотивована тим, що кримінальна справа №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена не була, групу слідчих та прокурорів не визначено, отже кримінальне провадження у якому проводиться досудове розслідування відсутнє, а тому, на думку заявника, було порушено порядок визначення складу суду, оскільки у слідчого судді відсутні повноваження на розгляд будь-яких скарг, заяв про відвід через відсутність кримінального провадження і відсутність розпочатого досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя ОСОБА_4 під час розгляду справи № 484/2140/22 і № 484/2208/22 вчинив прояв дискримінації щодо нього, як людини і громадянина проявивши інше ніж визначено Законом застосування норм КПК України за колом осіб і вибіркове правосуддя порівняно із іншими справами, що розглядались ним по іншим кримінальним провадженням. Зокрема, із ЄДРСР вбачається, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово зобов`язував слідчих і прокурора розглянути клопотання сторони кримінального провадження відповідно до вимог ст. 220 КПК України та надати відповідь, однак, при розгляді справ № 484/2140/22 і № 484/2208/22 слідчий суддя ОСОБА_4 відмовив йому у задоволені такої вимоги всупереч ст. ст.110, 303, 220 КПК України хоча його клопотання містили аналогічну вимогу про вчинення таких дій.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки невідомі. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

26.09.2022р. до суду надійшла заява про відвід прокурорів Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальній справі №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26.09.2022 року, дана заява відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України була розподілена слідчому судді ОСОБА_4 (справа 484/3187/22 провадження № 1-кс/484/448/22).

В заяві про відвід ОСОБА_3 зазначив, що кримінальна справа №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена не була, групу слідчих та прокурорів не визначено, отже кримінальне провадження у якому проводиться досудове розслідування відсутнє, а тому було порушено порядок визначення складу суду, оскільки у слідчого судді відсутні повноваження на розгляд будь-яких скарг, заяв про відвід через відсутність кримінального провадження і відсутність розпочатого досудового розслідування.

Однак, дане твердження заявника суперечить вимогам чинного законодавства та є наслідком невірного тлумачення норм права виходячи з наступного.

Згідно постанови слідчого від 16.09.2022р. ОСОБА_3 визнано потерпілим по кримінальному провадженню №02250332 та роз`яснено останньому його права.

Зі змісту листа Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області від 18.07.2022р. вбачається, що слідчим відділом Первомайського МВ УМВС України в миколаївській області проводилось досудове слідство у кримінальній справі №02250332 від 30.07.2002р. за фактом спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На підставі п. 3 ст. 206 КПК України (1960 року) у вказаній кримінальній справі прийнято рішення про призупинення досудового слідства у зв`язку з не встановленням особи, що вчинила злочин, яка, на даний час, не скасована.

Також, вказаним листом ОСОБА_3 було повідомлено, що відомості за фактом спричинення останньому тілесних ушкоджень, що були предметом слідства у кримінальній справі №02250332 від 30.07.2002р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Разом з тим, нормами чинного законодавства прямо передбачена можливість слідчого судді на досудовому провадженні розглядати скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора навіть до внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визначення групи слідчих і прокурорів.

Так, наприклад, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора , як зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, розгляд вказаних скарг здійснюється саме слідчим суддею, оскільки згідно ч. 1, 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Більш того, жодна норма кримінального процесуального закону не встановлює заборону слідчому судді розглядати передбачені чинним законодавством скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, ОСОБА_3 у своїй заяві вказував, що слідчий суддя ОСОБА_4 під час розгляду справи № 484/2140/22 і № 484/2208/22 вчинив прояв дискримінації щодо нього, як людини і громадянина проявивши інше ніж визначено Законом застосування норм КПК України за колом осіб і вибіркове правосуддя порівняно із іншими справами, що розглядались ним по іншим кримінальним провадженням. Зокрема, із ЄДРСР вбачається, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово зобов`язував слідчих і прокурора розглянути клопотання сторони кримінального провадження відповідно до вимог ст. 220 КПК України та надати відповідь, однак, при розгляді справ № 484/2140/22 і № 484/2208/22 слідчий суддя ОСОБА_4 відмовив йому у задоволені такої вимоги всупереч ст. ст.110, 303, 220 КПК України хоча його клопотання містили аналогічну вимогу про вчинення таких дій.

Однак, дане твердження заявника не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

З аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що суддя (слідчий суддя) здійснюючи правосуддя є незалежним і недоторканим та приймає рішення у відповідності до вимог Закону, а тому будь яке втручання в його діяльність є недопустимим.

При цьому, суддя (слідчий суддя) місцевого суду не має повноважень та законних підстав аналізувати, змінювати, скасовувати, критикувати, підтверджувати або спростовувати висновки, які були викладені у рішенні (ухвалі, постанові) іншого судді (слідчого судді) місцевого суду.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що підстави для витребування і дослідження матеріалів справ № 484/2140/22 і № 484/2208/22, які були розглянуті слідчим суддею ОСОБА_4 , відсутні.

Крім того, слідчий суддя взагалі позбавлений можливості ознайомитися із матеріалами справ, витяги з яких наведені ОСОБА_3 у своїй заяві.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача ; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження , 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Даний перелік є вичерпний і розширенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Однак, жодна з обставин, на які посилається ОСОБА_3 , не передбачена ч. 1 ст. 75 КПК України і не є підставою для відводу слідчого судді, а тому його твердження про обґрунтовані сумніви в неупередженості останнього є надуманими.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не вмотивована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді ОСОБА_4 по справі № 484/3187/22 провадження № 1-кс/484/448/22, за заявою про відвід прокурорів у кримінальній справі №02250332 за ч.1 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_1