Справа № 341/1095/21
Провадження № 11-кп/4808/59/22
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2021 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбуття покарання розраховано з моменту фактичного затримання 25.04.2021.

Вирішено питання речових доказів.

2. Зміст апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 :

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджується з вироком Калуського міськрайонного суду від 28 вересня 2021 року, вважає його занадто суворим, та просить його скасувати і призначити йому менш суворе покарання, з наведених у апеляційній скарзі обставинах.

3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

Між ОСОБА_6 та його колишнім сусідом ОСОБА_10 , який проживав у АДРЕСА_1 , та господарства яких розділені металевою огорожею, склалися тривалі неприязні відносини, у результаті чого між ними іноді виникали словесні конфлікти.

2 вересня 2020 року дружина ОСОБА_10 ОСОБА_11 , яка була власником вказаного господарства, на підставі посвідчених нотаріально договорів купівлі-продажу продала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою площею 0,0653 га для будівництва і обслуговування вказаного помешкання, господарських будівель і споруд, що знаходяться за вказаною вище адресою, ОСОБА_9 , який став фактичним власником зазначеного домоволодіння.

Однак, згідно досягнутої усної домовленості між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , останній зобов`язався передати усе майно новому власнику до 1 грудня 2020 року і по мірі можливості навідувався до зазначеного домоволодіння, щоб зібрати свої особисті речі.

Востаннє ОСОБА_10 приїхав до проданого житлового будинку та інших споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 , 27.11.2020 і протягом дня закінчував збирати речі для переїзду. Присутність ОСОБА_10 помітив його сусід ОСОБА_6 , який помилково вважаючи, що згадане домоволодіння все ще належить ОСОБА_10 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин із останнім, вирішив незаконно знищити належний ОСОБА_9 житловий будинок, вартістю 455 523 гривень шляхом його підпалу і тим самим заподіяти останньому майнову шкоду у великих розмірах.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання, у цей же день, близько 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї за місцем свого постійного проживання, реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, переконався, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, після чого взяв скляну пляшку з-під пива, наповнену невстановленим нафтопродуктом, підпалив її і, діючи умисно, кинув її зі свого господарства через огорожу у напрямку будинку ОСОБА_9 . При цьому, пляшка із запалювальною сумішшю влучила у верхню частину бокової стіни зазначеного помешкання і при контактуванні зі стіною пляшка розбилась і від спалахнувшої суміші почала палати верхня частина бокової стіни будинку.

Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для умисного знищення шляхом підпалу належного ОСОБА_12 майна, ОСОБА_6 з причин, які не залежали від його волі не довів до кінця свій злочинний умисел, оскільки полум`я через вікно помітив ОСОБА_10 , який на той час знаходився у будинку, і, викривши злочинні дії ОСОБА_6 , самотужки погасив полум`я і таким чином попередив пожежу.

Не зупиняючись на досягнутому, за декілька місяців після вчинення першої спроби знищити житловий будинок свого сусіда шляхом його підпалу, ОСОБА_6 знову вирішив вчинити дії, спрямовані на умисне незаконне знищення належного ОСОБА_9 житлового будинку при наступних обставинах.

Так, з грудня 2021 року ОСОБА_9 став проживати у придбаному 02.09.2020, згідно договору купівлі-продажу, житловому будинку у АДРЕСА_1 .

Під час проживання у вказаному помешканні між новим власником вказаного домоволодіння ОСОБА_9 та його сусідом ОСОБА_6 , господарства яких розділені металевою огорожею, теж склалися неприязні відносини, у результаті чого ОСОБА_6 вирішив незаконно знищити житловий будинок ОСОБА_9 , вартістю 455 523 гривень, шляхом його підпалу, і тим самим заподіяти останньому майнову шкоду у великих розмірах.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання 25.04.2021 близько 14 години ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї за місцем свого постійного проживання, реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, переконався, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, після чого взяв скляну пляшку з-під пива, наповнену невстановленим нафтопродуктом - запалювальною сумішшю, підпалив її і, діючи умисно, кинув її зі свого господарства через огорожу у напрямку будинку ОСОБА_9 .

При цьому пляшка із запалювальною сумішшю влучила у верхню частину бокової стіни зазначеного помешкання і при контактуванні зі стіною пляшка розбилась і від спалахнувшої суміші почала палати верхня частина бокової стіни будинку та пластикова обрешітка даху.

Виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для умисного знищення шляхом підпалу належного ОСОБА_12 майна, ОСОБА_6 не довів до кінця свій злочинний умисел з причин, які не залежали від його волі, оскільки у той час на вулиці Вітовського перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які побачивши, як ОСОБА_6 кинув у будинок ОСОБА_9 запалювальну суміш та викривши його незаконні дії, повідомили про даний факт працівників Державної служби надзвичайних ситуацій, які прибули на місце події та погасили полум`я і таким чином попередили пожежу.

4. Провадження в апеляційному суді.

4.1. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з указаних у ній мотивів. Вказав, що обидва рази хотів лише полякати потерпілого, а не спалити йому будинок.

4.2. Прокурор та потерпілий заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого.

5. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо першого епізоду. Обвинувачений заперечив, що намагався вчинити підпал 27.11.2020. Ці заперечення спростовані дослідженими в суді першої інстанції доказами: прямими показаннями свідка ОСОБА_10 , який бачив, як обвинувачений кинув предмет, схожий на пляшку і від цього загорілася стіна будинку, але полум`я він погасив. ОСОБА_10 підтверджував свої показання під час слідчого експерименту. Протоколом огляду місця події зафіксовано пошкодження будинку від загоряння, з місця події вилучені залишки скла і експертиза вказала, що на них є сліди нафтопродуктів. Тобто, підтверджено і об`єктивну і суб`єктивну сторону діяння - намір ОСОБА_6 не довів до завершення з причин, які від нього не залежали - ОСОБА_10 погасив пожежу. Тому ці доводи апеляційної скарги спростовані.

Щодо умислу. ОСОБА_6 не заперечив, що 25.04.2021 кинув пляшку з пальним в будинок. Але він зробив це не з намірами вчинити підпал, а для того, щоб полякати потерпілого ОСОБА_12 , який задимлював і отруював повітря - дим з труби йшов йому на подвір`я.

Обставини справи вказують на інше. По-перше, обвинувачений мав тривалі неприязні стосунки з сусідом ОСОБА_12 - тобто мотив для пошкодження майна. По-друге. ОСОБА_6 були для цього вчинені дії, які вимагали підготовки, планування, підшукування засобів підпалу. Цей процес вимагає високої концентрації інтелекту та волі. Тому є всі підстави для висновку, що обвинувачений повністю усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав злочинний результат - пошкодження майна і зробив усе від нього залежне, щоб цей результат настав. Це дорівнює прямому умислу на вчинення інкримінованого злочину. Те, що результат не настав, не залежало від волі обвинуваченого.

Отже, доказами, які досліджені в суді першої інстанції повністю доведена вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України - тобто у закінченому замаху на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

Доводи апеляційної скарги спростовані.

Щодо покарання.

Суд першої інстанції належно обґрунтував та мотивував своє рішення щодо розміру призначеного покарання відповідно до положень ст. 50 та 65 КК України.

Злочин тяжкий (ст. 12 КК), санкція ч. 2 ст. 194 КК передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 10 років позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому мінімально можливе покарання у виді 3 років позбавлення волі, суд належно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також думку потерпілого і позицію прокурора, обставини вчинення злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується негативно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, а також його вік, те що обвинувачений ОСОБА_6 є конфліктним, веде аморальний спосіб життя, порушує норми добросусідства.

Обставин, які б обумовлювали інше рішення щодо покарання, не встановлено.

6. Висновки апеляційного суду.

6.1. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання, відповідає нормам статей 50, 65 КК України, є співмірним скоєному діянню й особі винного, а умови для його пом`якшення відсутні.

6.2. Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні. Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5