Номер провадження 1-кп/754/336/22
Вирок
Іменем України

06 червня 2022 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднані кримінальні провадження №0000018 від 02.07.2020 року та №0002099 від 21.11.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24 липня 2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі на підстав ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

28 грудня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

17 лютого 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 02.07.2020 року приблизно о 07 годині 40 хвилин знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , помітив на столі мобільний телефон марки «iPhone 7, Rose Gold, 32GB» IMEI: НОМЕР_1 , в прозорому пластиковому чохлі з золотим візерунком «Перо», в захисному склі та сім- карткою «ВФ Україна», який належить потерпілій ОСОБА_6 та в цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , взяв із столу мобільний телефон марки «iPhone 7, Rose Gold, 32GB» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 6166 гривень 67 копійок, в прозорому пластиковому чохлі з золотим візерунком «Перо», вартістю 297 гривень 00 копійок, в захисному склі, вартістю 395 гривень 00 копійок, сім-карткою «ВФ Україна», вартістю 50 гривень 00 копійок та сховав його до своєї кишені, тим самим повторно, таємно викрав чуже майно

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 утримуючи вказаний мобільний телефон марки «iPhone 7, Rose Gold, 32GB» IMEI: НОМЕР_1 , в прозорому пластиковому чохлі з золотим візерунком «Перо», в захисному склі та сім- карткою «ВФ Україна» при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 6908 гривень 67 копійок.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , 19.11.2020 року приблизно о 12 год. 14 хв., перебуваючи у приміщенні торгівельної зали магазину «Спортмастер» по вул. Г.Хоткевича, 1-В у м. Києві, з метою повторного, таємного викрадення чужого майна направився до стелажів з товаром магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв зі стелажу жіночу куртку, чорного кольору, після чого направився до примірочної магазину де сховав вказану куртку під куртку, в яку був одягнений.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , тримаючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: жіночу куртку, чорного кольору, вартістю 4165 гривень 83 копійки (без ПДВ), що належить ТОВ «Спортмастер-Україна», завдавши вказаному товариству матеріальної шкоди на загальну суму 4165 гривень 83 копійки (без ПДВ).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів доведена у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, щиро розкаявся і підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, проти цього не заперечують учасники судового розгляду, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, учасникам судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, з точки зору належності та допустимості, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, його ставлення до вчиненого - визнав вину повністю та щиро каявся у вчиненому, дані про його особу - під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також даних про його особу, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак поряд з цим враховує те, що він визнав свою вину повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

З врахуванням того, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року за ч. 4 ст 70, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, а даний злочин обвинуваченим було вчинено до постановлення попереднього вироку. З огляду на таке, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, а також відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судом кримінального покарання, суд призначає покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати у сумі 490 грн. 35 коп., пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається потреба вирішення долі речових доказів відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року 7 /семи/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік 7 /сім/ місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 28 грудня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на залучення експертів в сумі 490 грн. 35 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1