Березівський районний суд Одеської області
15.04.2022
Справа № 494/425/22
Провадження № 1-кп/494/174/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Березівка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 Кримінального кодексу України (далі- КК України) не маючий судимості, -
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року приблизно о 14:00 годині між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_6 , які перебували в гостях за адресою: АДРЕСА_3 та вживали алкогольні напої, виникла сварка. В ході сварки у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті його співмешканці ОСОБА_6 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , діючи умисно, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні. Заподіяв смерть ОСОБА_6 шляхом удушення дротом від зарядного пристрою до мобільного телефону. Заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді садна та синця шиї, які виникли внаслідок здавлення шиї продовгуватим предметом, потягло за собою механічну асфіксію, яка стала причиною смерті та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, від яких миттєво настала смерть потерпілої.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а саме: у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 115 КК України .

Потерпіла 13.04.2022 року подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Потерпіла на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання та з урахуванням, думки учасників по справі про можливість розгляду справи за її відсутності, розгляд справи відбувався без неї, з урахуванням її заяви від 13.04.2022 року. .
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не знаходиться на наркологічному та психіатричному обліку, посередньо характеризується за місцем мешкання. Суд також враховує, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №118, обвинувачений ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв на момент скоєння злочину та у теперішній час, та примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, також вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані та вчинення злочину щодо іншої особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 115 КК України у виді позбавлення волі

строком на 8років. Захисник просив призначити мінімальне покарання та призначити покарання у виді позбавлення волі на 7 років та 6 місяців. Обвинувачений вказав, що в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій та просив найменш суворе покарання. Потерпіла у заяві від 13.04.2022 року просила призначити покарання відповідно до вимог діючого законодавства України.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого і його захисника, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною першою ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

На час ухвалення вироку обвинувачений перебуває під вартою і строк тримання закінчується 24.04.2022 р. Вочевидь вбачається, що вирок до зазначеного часу не набере законної сили.

Ураховуючи встановлене вище, судом вбачається, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину була доведена та йому загрожує суворе покарання. Таким чином є підстави вважати, що існують ризики ухилення обвинуваченим від суду та від відбування покарання.

На підставі цього запобіжний захід обвинуваченому слід залишити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000098, а саме: светер зеленого кольору, синтетичний, б/у, з довгими рукавами, в області шиї, зсередини, є бирка з написом «Yessica»; светер світло бежевого кольору, з короткими рукавами, дуже б/у; рейтузи чорного кольору, б/у,синтетичні, які поміщені до сейф пакету №0727690; зрізи нігтів з рук трупа ОСОБА_6 в паперовому пакеті; зрізи волосся з п`яти ділянок голови трупа ОСОБА_6 в паперовому пакеті; зарядний пристрій чорного кольору, поміщеного до сейф пакету №0406417 та кип`ятильник, кабелем чорного кольору, поміщеного до сейф пакету №0727738 необхідно знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 115 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання, тобто з 24.02.2022 року.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000098, а саме: светер зеленого кольору, синтетичний, б/у, з довгими рукавами, в області шиї, зсередини, є бирка з написом «Yessica»; светер світло бежевого кольору, з короткими рукавами, дуже б/у; рейтузи чорного кольору, б/у,синтетичні, які поміщені до сейф пакету №0727690; зрізи нігтів з рук трупа ОСОБА_6 в паперовому пакеті; зрізи волосся з п`яти ділянок голови трупа ОСОБА_6 в паперовому пакеті; зарядний пристрій чорного кольору, поміщеного до сейф пакету №0406417 та кип`ятильник, кабелем чорного кольору, поміщеного до сейф пакету №0727738 необхідно знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1