Справа № 554/826/22
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 06.04.2022

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, студента 3 курсу Полтавського університету економіки і торгівлі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України,

Встановив:

Відповідно до обвинувального акту, Особа №1 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №1), відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 298 від 18.12.2019, стрілець 1-ї навчальної роти навчального збору вказаної військової частини призначений на посаду та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Військовослужбовці Національної гвардії України з метою виконання покладених на Національну гвардію України мають право у разі залучення до виконання завдань з охорони громадського порядку здійснювати превентивні та поліцейські заходи примусу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Таким чином Особа №1 є працівником правоохоронного органу.

03.10.2020 приблизно о 22 годині 00 хвилин Особа №1, перебуваючи у щорічній основній відпустці за 2020 рік, спільно із ОСОБА_5 , Особою №2 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №2) та Особою №3 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №3), знаходились у кафе «ПивноЦех» за адресою: м. Полтава, бульвар Щепотьева, 9, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вступили у попередню змову, розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у Особи №1 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , Особою №2 та Особою №3, раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , який щойно підійшов до указаного закладу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до відведених ролей у вчиненні злочину, приблизно о 22 годині 10 хвилин 03.10.2020, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 вийти на вулицю з приміщення закладу для бесіди. В цей час до них приєднався Особа №1 та Особа №3

З метою реалізації раптово виниклого умислу на відкрите викрадення чужого майна, Особа №1, ОСОБА_5 та Особа №3 вийшли з кафе «ПивноЦех» на повір`я, де під приводом бесіди із ОСОБА_6 , наблизилися до нього, після чого почали вимагати у останнього негайної передачі мобільного телефону та грошових коштів, на що потерпілий ОСОБА_6 відповів відмовою.

Задля подавлення волі потерпілого до можливого опору, Особа №3 наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілого ОСОБА_6 .

З метою уникнення подальших насильницьких дій, ОСОБА_6 забіг до приміщення кафе, де його наздогнав ОСОБА_5 , вивів з приміщення на подвір`я під приводом розмови, після чого спільно із Особою №3 підвели потерпілого до зупинки громадського транспорту «16 школа», розташованої поруч із кафе «ПивноЦех», де, ОСОБА_5 спільно із Особою №1 та Особою №3, шляхом нанесення ударів по голові та тулубу ОСОБА_6 тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, подолавши таким чином його опір, відкрито заволоділи майном потерпілого, зокрема мобільним телефоном "Xiaomi Mi 8" (IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 ) в корпусі чорного кольору вартість якого, відповідно висновку експерта № 2726 від 29.12.2020 складає 4900 гривень, портативним зарядним пристроєм Power Bank "Anker" чорного кольору, ємністю 10000 mAh, вартістю, відповідно до показань потерпілого 800 гривень, шкіряним гаманцем для кредитних карток темно-коричневого кольору що не представляє для нього матеріальної цінності, двома банківськими картками «Приватбанк», без мети їх використання, документами: пенсійним посвідченням, довідкою МСЕК про присвоєння 3-ї групи інвалідності, ID - карткою паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , пропуском на телерадіокомпанію «Лтава», виданого на прізвище ОСОБА_7 . Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Особа №1 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №1), відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 298 від 18.12.2019, стрілець 1-ї навчальної роти навчального збору вказаної військової частини призначений на посаду та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу.

03.10.2020 приблизно о 22 годині 00 хвилин Особа №1, перебуваючи у щорічній основній відпустці за 2020 рік, спільно із ОСОБА_5 , Особою №2 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №2) та Особою №3 - матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження (далі Особа №3), знаходились у кафе «ПивноЦех» за адресою: м. Полтава, бульвар Щепотьева, 9, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вступили у попередню змову, розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у Особи №1 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , Особою №2 та Особою №3, раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , який щойно підійшов до указаного закладу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до відведених ролей у вчиненні злочину, приблизно о 22 годині 10 хвилин 03.10.2020, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 вийти на вулицю з приміщення закладу для бесіди. В цей час до них приєднався Особа №1 та Особа №3

З метою реалізації раптово виниклого умислу на відкрите викрадення чужого майна, Особа №1, ОСОБА_5 та Особа №3 вийшли з кафе «ПивноЦех» на повір`я, де під приводом бесіди із ОСОБА_6 , наблизилися до нього, після чого почали вимагати у останнього негайної передачі мобільного телефону та грошових коштів, на що потерпілий ОСОБА_6 відповів відмовою.

Задля подавлення волі потерпілого до можливого опору, Особа №3 наніс один удар кулаком правої руки в область голови потерпілого ОСОБА_6 .

З метою уникнення подальших насильницьких дій, ОСОБА_6 забіг до приміщення кафе, де його наздогнав ОСОБА_5 , вивів з приміщення на подвір`я під приводом розмови, після чого спільно із Особою №3 підвели потерпілого до зупинки громадського транспорту «16 школа», розташованої поруч із кафе «ПивноЦех», де, ОСОБА_5 спільно із Особою №1 та Особою №3, шляхом нанесення ударів по голові та тулубу ОСОБА_6 тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, подолавши таким чином його опір, відкрито заволоділи майном потерпілого, зокрема зокрема мобільним телефоном "Xiaomi Mi 8" (IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 ) в корпусі чорного кольору вартість якого, відповідно висновку експерта № 2726 від 29.12.2020 складає 4900 гривень, портативним зарядним пристроєм Power Bank "Anker" чорного кольору, ємністю 10000 mAh, вартістю, відповідно до показань потерпілого 800 гривень, шкіряним гаманцем для кредитних карток темно-коричневого кольору що не представляє для нього матеріальної цінності, двома банківськими картками «Приватбанк», без мети їх використання, документами: пенсійним посвідченням, довідкою МСЕК про присвоєння 3-ї групи інвалідності, ID - карткою паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , пропуском на телерадіокомпанію «Лтава», виданого на прізвище ОСОБА_7 . Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, тобто в незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого, діючи повторно, маючи єдиний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, застосувавши у відношенні до ОСОБА_6 насилля, яке є небезпечним для життя і здоров`я, продовжуючи утримувати потерпілого ОСОБА_6 , Особа №1, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , Особою № 2 та Особою №3, взяли потерпілого ОСОБА_6 під руки, силою утримуючи його біля себе, після чого підвели потерпілого до водойми, що розташована поруч, при цьому Особа № 2, якому був відомий план усіх співучасників вжив активних дій щодо досягнення умислу співучасників, шляхом погрози ОСОБА_6 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

З метою заволодіння грошовими коштами потерпілого з його карткового рахунку, Особа №1, ОСОБА_5 , Особа №2 та Особа №3, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжили наносити удари руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження, відповідно до висновку судового експерта Полтавського БСМЕ № 1251 від 11.12.2020, у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу та гематом м`яких тканин очей, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь який інший предмет з подібною характеристикою та які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З метою реалізації злочинного умислу Особа №1, ОСОБА_5 , Особа №2 та Особа №3 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, демонструючи в руках предмети схожі на ножі, із погрозою їх застосування, впевнившись у відсутності грошових коштів у потерпілого на картковому рахунку, перевіривши дані мобільного додатку «Приват-24», погрожуючи останньому застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, змусили його у верхньому одязі зайти до водойми, після чого в рішучій формі висунули безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу в сумі 30000 гривень наступного дня.

У відповідь на вимогу Особи №1, ОСОБА_5 , Особа №2 та Особа №3 та демонстрацію ними предметів, схожих на ножі, відчуваючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, потерпілий надав згоду на передачу указаних грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, тобто в вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), поєднаної з насильством, небезпечним для здоров`я особи, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб.

28.01.2022 року між обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 та прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 укладено угоду про визнання винуватості, з огляду на таке.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, вчинених ним за викладених вище обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення, щиро покаявся, добровільно відшкодував заподіяні ним збитки, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, на обліках у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, не судимий, добровільно відшкодував завданий збиток потерпілому ОСОБА_6 та зобов`язався співпрацювати зі стороною обвинувачення, зокрема, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо причетності винних осіб до вчинення злочинів у кримінальних провадженнях № 0000024 від 22.01.2022 та № 0000026 від 25.01.2022 як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду судом. Крім того, ОСОБА_5 активних дій під час вчинення інкримінованих йому злочинів не вчиняв. У забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження наявний суспільний інтерес.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій встановлених: ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі; ч. 3 ст. 189 КК України - 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна; ч.2 ст.28 ч. 3 ст. 357 КК України 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, сторони дійшли до згоди призначення остаточного покарання ОСОБА_5 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно у виді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ч. 2 ст. 69 КК України. При цьому не визначати додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами, внесеними згідно з постановою від 10 грудня 2004 р. № 8) роз`яснено, що конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України не потрібно.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають характеру ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, конкретним обставинам справи та особі обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості відсутні, вона підлягає затвердженню.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 та прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 затвердити.

ГЕРБАВІ ДЖАМІЛЯ МАХМУД визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ч. 3 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

СуддяОСОБА_1