Справа №295/2726/22
УХВАЛА
Іменем України

21.03.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на встановлення в ході досудового розслідування, що 19.03.2022 близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебував на подвір`ї території домоволодіння АДРЕСА_1 разом з раніше знайомим ОСОБА_7 , де між ними виник конфлікт.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , умисно з мисливської гладкоствольної зброї рушниці МР-153 калібру 12 мм. № НОМЕР_1 , спорядженому патронами ТМ «ТАХО МАГНУМ» калібру НОМЕР_2 , який тримав двома руками, здійснив один постріл в пахову ділянку правого боку ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді множинних травм органів грудної порожнини, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і таким чином умисно вбив ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями, що виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідча зазначає, що у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Станишівка Житомирської області, громадянин України, українець, не працюючий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

19.03.2022 об 11 годині 23 хвилин в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 фактично затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

За змістом клопотання, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами:

- рапортом 102 від 19.03.2022 р. №1373;

- протоколом огляду місця події від 19.03.2022 року;

- протоколом огляду місця події від 19.03.2022 року;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- дорученням №006-60000143;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 19.03.2022 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 .

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Прокурор зауважив, що ОСОБА_5 раніше притягався до відповідальності за незаконне поводження зі зброєю. Хоча на даний час судимість і погашена, однак як показав подальший розвиток події підозрюваний все одно фактично не забезпечив належне зберігання зброї, що й призвело до трагічного випадку. Тим більше злочин вчинено в період воєнного стану особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного. На запитання слідчого судді прокурор відповів, що всі зібрані наразі докази вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Разом з тим, після проведення всіх необхідних експертиз в рамках вказаного кримінального провадження буде остаточно сформульована підозра.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора, просила клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Підозрюваний додав, що умислу позбавляти життя ОСОБА_7 у нього не було, він самостійно викликав поліцію та швидку, співпрацював із слідством. Фактично його було затримано о 3 годині ночі 19.03.2022 року. У вчиненому щиро кається та просить обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ризики, наведені у клопотанні, є необґрунтованими. Підозрюваний сам викликав швидку та поліцію, добровільно видав речові докази, сприяє слідству, не планує незаконно впливати на учасників провадження. Всі обставини справи, на переконання захисника, вказують на те, що його підзахисний вчинив злочин, передбачений ст. 119 КК України. Крім цього адвокат додав, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та він є єдиним, хто забезпечує сім`ю , а тому просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існує принаймні один із ризиків, на який посилалась сторона обвинувачення, що є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризик незаконного впливу на потерпілу особа, яка приходиться тещею підозрюваного.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан підозрюваного (зокрема, відсутність офіційного постійного місця роботи та постійного доходу), слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі на цілодобовий домашній арешт, не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_5 сприяє слідству та має міцні соціальні зв`язки заслуговують на увагу слідчого судді, проте враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 03 год. 00 хв. 19 березня 2022 року.

Строк дії ухвали встановити до 03 год. 00 хв. 17 травня 2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя