ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 684/72/22

Провадження № 11-кп/4820/437/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено по 04 червня 2022 року, включно. Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ризики, які були доведені прокурором в суді, при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, а ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких стосується порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також у завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 . Крім того врахував, тяжкі наслідки вчиненого, згідно пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, а також те, що кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого засідання та судовий розгляд не розпочато, докази не досліджені та учасники не допитані, відтак обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші правопорушення. А тому суд дійшов висновку про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки будь - яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні встановлено не було.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який. Сторона захисту вважає, що на даний час відсутні будь-які ризики, які б давали підстави утримувати обвинуваченого під вартою, з урахуванням того, що даний запобіжний захід є найбільш суворим. Місцевим судом не враховано, що в Україні введено воєнний стан, а тому є певні обмеження щодо конвоювання обвинувачених осіб в приміщення судів для участі в судових засіданнях, що є перешкодою для належного забезпечення його права обвинуваченого брати безпосередню участь у судовому засіданні, оскільки погана якість відеозв`язку не дає йому можливості почути сказане іншими учасниками та довести свою позицію. При цьому, на переконання апелянта застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу дало б можливість ОСОБА_6 самостійно прибувати до суду у разі застосування до нього цілодобового домашнього арешту. Крім того, судом першої інстанції не було врахованого того, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково потерпілій відшкодував спричинену шкоду, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей, працевлаштований, є інвалідом другої групи та має на утриманні батька-інваліда, який потребує сторонньої допомоги. Тому захисник уважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
З клопотання прокурора убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, одне з яких є тяжким злочином, а тому перебуваючи на волі може переховуватись від суду та подальшого покарання, незаконно впливати на свідків ДТП, з метою зміни їх показань, оскільки, будучи обвинуваченим, усвідомлює, що за вчинення вищевказаних злочинів йому може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, вчинити інше кримінальне правопорушення, та прокурор просить врахувати наслідки вчиненого, а саме смерть неповнолітньої особи.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і як, останній, захід при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що він обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких стосується порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також у завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 , тяжкі наслідки вчиненого, згідно пред`явленого обвинувачення, тому враховуючи тяжкість покарання, а також те, що кримінальне провадження, на стадії підготовчого засідання та судовий розгляд, не розпочато, жодні докази не досліджені та учасники не допитані, а відтак наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому було обрано, не зменшились, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на інший, більш м`який.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу, в разі доведення його винуватості, давали підстави суду для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.
Посилання апеляційної скарги захисника на порушення права обвинуваченого на безпосередню участь в судовому засіданні, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

З 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в України було запроваджено воєнний стан.
Відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року зі змінами до нього, рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 року, а також листа Верховного Суду №1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» суди, здійснюючи правосуддя в умовах воєнного стану, мають зважати на те, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України.
З урахуванням норм чинного законодавства України та вищезазначених приписів методично-інформаційної допомоги відкладення судових засідань, на яких має розглядатись питання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою належить вважати за неможливе. У цих випадках суд (слідчий суддя) діє на підставі положень чинного кримінального процесуального законодавства, а також насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.
Якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів, при цьому треба звернути увагу на роз`яснення такому учаснику його процесуальних прав та обов`язків.
Також, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного (обвинуваченого), беручи до уваги окремі складнощі, які виникають із повноцінною реалізацією положень кримінального процесуального законодавства в умовах воєнного стану та збройної агресії, з метою забезпечення стабільного функціонування системи кримінальної юстиції на час відсічі збройної агресії і належного реагування на випадки вчинення кримінально караних діянь у цих умовах, а також задля уникнення надмірного формалізму під час розгляду судами вищезазначених питань та дотримання розумних строків судового розгляду.
У зв`язку з неможливістю на час воєнного стану в Україні доставки до приміщень судів обвинувачених чи підозрюваних з місць позбавлення волі або установ виконання покарань, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вправі здійснювати проведення судових засідань дистанційно, будь-яких порушень прав обвинуваченого внаслідок цього не убачається.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково потерпілій відшкодував спричинену шкоду, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей, працевлаштований, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, що призвело до смерті людини, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянта щодо не задовільного стану здоров`я обвинуваченого та наявність у нього другої групи інвалідності, у зв`язку з чим, він потребує відповідного медичного нагляду не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» є повноцінна медична частина, де ОСОБА_6 може бути надана необхідна медична допомога.
Посилання захисту на перебування в обвинуваченого на утриманні батька, який є інвалідом, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини існували і на момент вчинення, інкримінованого ОСОБА_6 злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці, а тому не зможуть мінімізувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Твердження апелянта про не наведення обґрунтованих підстав неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів, які давали б можливість обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить процесуальну поведінку обвинуваченого, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак, порушення процесуального закону відсутні.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як про це просить захисник.
Таким чином, наявність ризиків, у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2