Справа № 680/265/22
№ 1-кп/680/29/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" травня 2022 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 22 квітня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нова Гута, Новоушицького району, Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , не судимої, картка фізичної особи - платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

установив:
Органом досудового розслідування, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона 21 квітня 2022 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи на території господарства АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, через ревнощі, під час словесного конфлікту із своїм співжителем ОСОБА_4 прийняла рішення про спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Тоді ж, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через ревнощі, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого, умисно нанесла ОСОБА_6 два удари кулаком лівої руки, в область правого ока та носа. В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на правому крилі носа та на спинці носа, синців на фоні саден, які по ступені тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява про відмову від обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з чим просить кримінальне провадження закрити.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання, обґрунтовуючи свою позицію тим, що положення пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України забороняє закриття кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного із домашнім насильством.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання потерпілого та закриття кримінального провадження.
Згідно з п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.284, ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Суд вважає, що поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» сформоване у нормі ст.126-1 КК України і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства, а тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.
Суд не погоджується із доводами прокурора про те, що злочин щодо особи, яка зазначена у частинах 2 та 3 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», завжди має вважатися злочином, «пов`язаним з домашнім насильством» в значенні пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України.
Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VIII, яким були внесені зміни до пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України, спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).
Зокрема, виключення цим законом із загального правила закриття кримінального провадження у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у справі приватного обвинувачення, випадків, пов`язаних з домашнім насильством, вочевидь є імплементацією в національне законодавство положень частини 1 статті 55 цієї Конвенції, яке передбачає, що «сторони забезпечують, щоб розслідування або кримінальне переслідування правопорушень, установлених відповідно до статей 35, 36, 37, 38 та 39 цієї Конвенції, не залежали цілком від повідомлення або скарги, поданої жертвою, … і щоб провадження могло продовжуватися навіть, якщо жертва відкликає свою заяву або скаргу».
Стаття 2 Стамбульської Конвенції передбачає, що «ця Конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства…». Пункт (а) статті 3 визначає, що «насильство стосовно жінок» … означає всі акти насильства стосовно жінок за гендерною ознакою…». Відповідно до пункту (d) статті 3, «насильство стосовно жінок за гендерною ознакою» означає насильство, яке спрямоване проти жінки через те, що вона є жінкою, або яке зачіпає жінок непропорційно».

Стамбульська Конвенція та орган, створений для її імплементації, підкреслюють, що термін «домашнє насильство» позначає один з різновидів гендерно-обумовленого насильства, а не окремий від нього вид насильства.
Хоча пункт (b) статті 3 Стамбульської Конвенції сформульований у гендерно-нейтральних виразах, коли визначає види «домашнього насильства» та круг осіб, яких воно може стосуватися, однак це не змінює характеристики домашнього насильства як різновиду насильства, що ґрунтується на певних дискримінаційних, у тому числі гендерних, ознаках.
Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації.
Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами. Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючі Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований.
Тому посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.
Для того, щоб обґрунтувати застосовність виключення щодо домашнього насильства у пункті 7 частини 1 статті 284 КПК України до конкретного випадку, обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпілий від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.
Докази тому, що інкримінований злочин пов`язаний з домашнім насильством, мають бути надані стороною обвинувачення, аби сторона захисту отримала можливість їх спростовувати. Така вимога вже висловлювалась Верховним Судом, коли він зазначив, що необхідною умовою визнання судом злочину таким, що пов`язаний із домашнім насильством, є відображення цієї обставини у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) з встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо)».
Це не виключає того, що докази існування ситуації домашнього насильства можуть міститися і в самих обставинах злочину, які доводять, що певний випадок насильства є проявом поведінки, характерної для домашнього насильства.
Також при вирішенні питання про застосування пункту 7 частини 1 статті 284 КПК, суд має розглянути докази, що стосуються ризику повторення злочину, існування загрози здоров`ю та безпеці потерпілого, поточного стану стосунків між потерпілим та обвинуваченим, наслідків продовження кримінального переслідування всупереч волі потерпілого, історії взаємовідносин, включаючи попередні випадки насильства тощо. Суд також має прийняти до уваги надані стороною обвинувачення відомості про заходи, що вживалися державними органами відповідно до Закону про домашнє насильство і результати цих заходів.
У даній справі сторона обвинувачення в обвинувальному акті стверджувала, що ОСОБА_5 вчинила злочин в результаті раптово виниклих неприязних відносин. Саме по собі таке формулювання не свідчить про те, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілого з боку ОСОБА_5 , мало на меті підтримання панівного становища по відношенню до потерпілого або було одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства, що склалася між ОСОБА_5 і її співмешканцем ОСОБА_9 .

Суду не було надано відомостей, які доводили б, що потерпілий отримав спеціальний захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», наприклад, винесення термінового заборонного припису стосовно обвинуваченої, взяття її на профілактичний облік та проведення з нею профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством, притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тощо.
Таким чином суд вважає недоведеним, що потерпілий ОСОБА_6 був жертвою домашнього насильства, і, відповідно, що інкримінований злочин був «пов`язаний із домашнім насильством» у значенні пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України.
За таких обставин, клопотання потерпілого необхідно задовольнити, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України - закрити, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 26, 284, 314, 376, 477 КПК України, суд,

постановив:
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 22 квітня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 30 хв. 05 травня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1