Справа № 299/1637/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/388/22, за апеляційними скаргами, які подали: захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_6 , та обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за № 0000041, відомості про кримінальне правопорушення в якому 25.01.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого,
та продовжено щодо нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 11 вересня 2022 року включно.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань адвокатки ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі.

В ухвалі суду вказується, що у провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000041, внесене 25.01.2022 до ЄРДР відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України. Відповідно до обвинувального акта, 24.01.2022, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , затіяв сварку зі своїми гостями ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_10 , яких запросив додому, щоб разом розпивати спиртні напої та які перебували у нього в гостях протягом двох-трьох годин і які після вживання спиртного вирішили піти додому. Не погодившись із рішенням ОСОБА_9 та її чоловіка ОСОБА_10 про необхідність повернення додому, ОСОБА_11 зачинив ворота на території дворогосподарства та заштовхав їх до коридорного приміщення будинку, де в ході сварки схопив ОСОБА_10 за верхній одяг, повалив на підлогу та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 , почав наносити удари стиснутими в кулак руками в область обличчя потерпілого, який лежав у безпорадному стані, після чого продовжив наносити удари взутими ногами у ділянку голови, внаслідок отримання яких ОСОБА_10 помер. Після цього, у вищевказаному місці ОСОБА_8 відкрито заволодів коштами своєї бабусі потерпілої ОСОБА_12 у розмірі 3500 доларів США. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки такий закінчується 17.07.2022, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, не зменшились і не втратили своєї актуальності на момент розгляду клопотання, що унеможливлює застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Дослідивши доводи клопотання, викладені в обвинувальному акті відомості щодо обставин, за яких скоєні кримінальні правопорушення та особи обвинуваченого, суд взяв до уваги наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме існує ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, продовжувати протиправну діяльність; ухилятися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Суд в ухвалі також послався на те, що з метою уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, взявши до уваги ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід - тримання під варту, суд доходить висновку, що встановлені ризики існують, не зменшились і не відпали. На підставі вищевикладеного, з огляду на обставини, за яких скоєно кримінально-карні дії, характер цих дій, зокрема те, що за передбачені ч. 1 ст. 115 КК України діяння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, суд дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що щодо обвинуваченого ОСОБА_8 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що її підзахисний тривалий час хворіє, наразі потребує оперативного втручання, тому судове рішення щодо доцільності тримання його під вартою ухвалене всупереч кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На думку апелянтки, ризики, на які прокурор вказує у клопотанні не існують, адже обвинувачений ОСОБА_5 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не має наміру продовжувати злочинну діяльність, позаяк вину у вчиненні кримінальних правопорушень він не визнає, вважає, що жоден з інкримінованих йому злочинів не вчиняв. Стверджує, що ОСОБА_5 сприятиме слідству з метою з`ясування фактичних обставин справи. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрати запобіжний захід особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що ухвала суду є незаконною, тому її слід скасувати. Звертає увагу на те, що його стан здоров`я погіршився, що унеможливлює подальше тримання апелянта під вартою. Окрім того, стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги, що обвинувачений єдиний годувальник у сім`ї, на його утриманні дружина та семеро дітей, всупереч кримінальному процесуальному закону суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_5 . Обвинувачений зазначає, що зі змістом клопотання його не ознайомлено, що також вважає порушенням його права на захист. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою - домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційні скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарги не має.
Апеляційні скарги розглядаються у відсутності сторони обвинувачення - прокурора та адвокатки ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин їхньої неявки не подавали. При цьому, береться до уваги і те, що прокурор не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, а обвинувачений ОСОБА_8 просив розглянути справу за відсутностійого захисника. Разом із тим, у задоволенні клопотання адвокатки ОСОБА_6 про проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку з Виноградівським районним судом Закарпатської області відмовлено, і адвокатка подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.
Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк до двох місяців включно до11.09.2022 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та двох злочинів, один із яких віднесено до особливо тяжких, за що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років), дані про особу обвинуваченого (відповідно до ст. 89 КК України не судимий, одружений, непрацюючий, постійного джерела доходів не має), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження зібраних стороною обвинувачення доказів.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаних стороною обвинувачення, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, з огляду на те, що такі наразі судом не допитувалися; враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , у разі доведення його вини, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_8 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; враховуючи кількість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_8 , та обставини, за яких такі вчинено, є підстави вважати про можливість обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
При цьому, апеляційний суд вважає, що обраний ОСОБА_8 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 є обґрунтованими та правильними. На переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й на такі не посилається обвинувачений в апеляційній скарзі і не посилався під час її розгляду.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що всупереч кримінальному процесуальному закону суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_5 , що обвинувачений зі змістом клопотання не ознайомлено, про порушення його права на захист, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами судового провадження, з яких убачається, що обвинувачений ОСОБА_8 брав участь у розгляді клопотання, а також у розгляді клопотання брала участь адвокатка ОСОБА_13 .
При оцінці доводів апеляційної скарги адвокати ОСОБА_14 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнає, вважає, що жоден з інкримінованих йому злочинів не вчиняв, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в доданих до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріалах наявні докази, які вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінально-карних діянь.

Тож, дослідивши доводи апеляційних скарг та обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_8 , апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
При цьому, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміновані ОСОБА_8 кримінально-карані діяння, пов`язані із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого.
Доводи апеляційної скарги про те, що у обвинуваченого є дружина, яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на їх утриманні є семеро дітей, найстаршому 12 років, молодшому півтора роки, він потребує лікування та особливого догляду, а також на утриманні обвинуваченого перебуває 84-річна бабуся, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строку тримання під вартою, і у свою чергу не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема домашній арешт чи особисту поруку.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційних скаргах не вказується.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги, які подали адвокатка ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 11 вересня 2022 року включно відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: