КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14.07.2022,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.07.2022 обвинуваченим ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 вересня 2022 року.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та додані стороною обвинувачення докази, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання, стадію судового розгляду, мають місце ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема переховування від суду; знищення, приховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконний вплив на свідків і потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. У клопотанні ГО «Обєднана діаспора азербайджанців України» не наведено відомостей, які б спростували висновки суду про актуальність існування раніше доведених ризиків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на поруки.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказує, що суд в основу рішення взяв позицію прокурора, який викладає свої обґрунтування лише на припущеннях. При цьому вина обвинуваченого є недоведеною, а належних доказів його винуватості матеріали провадження не містять. Звертає увагу, що судовий розгляд відбувся без обвинувачених та перекладача, участь яких була обов`язковою. Зазначає, що клопотання ГО «Обєднана діаспора азербайджанців України» про взяття ОСОБА_6 на поруки є обґрунтованим та таким, що дає достатні підстави для зміни запобіжного заходу.
Крім цього, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього відповідних обов`язків.
Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на істотне порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказує, що клопотання прокурора та рішення суду містять лише припущення, а суд не посилається на документи чи інші докази, які підтверджують або містять інформацію про наявність перелічених судом ризиків. При цьому вина обвинуваченого є недоведеною, а належних доказів його винуватості матеріали провадження не містять. Звертає увагу, що суд належним чином не оцінив сукупність всіх обставин, зокрема відсутність доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію і майновий стан. Також зазначає, що судовий розгляд відбувся без обвинувачених та перекладача, участь яких була обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без участі обвинувачених за вказаних у судовому рішенні обставин.
Положеннями ч.6 ст.615 КПК України встановлено спрощену процедуру продовження строку дії ухвали суду про тримання під вартою на період воєнного стану.
З урахуванням зазначених положень закону, колегія суддів не вбачає істотних порушень кримінального процесуального закону в тому, що розгляд клопотання прокурора про продовженняобвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 строку тримання під вартою відбувся в умовах воєнного стану без участі обвинувачених за умови, що існували об`єктивні причини, через які обвинувачених неможливо було доставити в судове засідання.
Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мало невідкладний характер, що позбавляло суд можливості відтермінувати вирішення вказаного клопотання на певний строк.
Доводи апеляційної скарги в частині відсутності належних доказів винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у висунутому їм обвинуваченні колегія суддів вважає недоречними, оскільки апеляційний суд на даній станції кримінального провадження не має права надавати оцінку доказам.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14.07.2022, якою обвинуваченим ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 вересня 2022 року, без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3