Справа№ 953/5678/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334, щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
у с т а н о в и в:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_2 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою КМУ № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, вчинив дії, спрямовані на підроблення посвідчення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 , 06 березня 2022 року близько 22:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, цілеспрямовано, в мережі інтернет знайшов зразок бланку, в якому за допомогою графічного редактору змінив текст в графах «Прізвище», «Ім`я», «По батькові», «Дата і місце народження» на свої персональні дані. Після чого, ОСОБА_2 за допомогою струменевого принтеру виготовив вказаний бланк та вклеїв свою фотокартку, з метою подальшого використання у власних потребах, як документа, що посвідчує особу, оскільки сам він посвідчення водія не отримував у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку експерта від 21 липня 2022 року № СЕ-19/121-22/8715-ДД не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України. Усі зображення лицьового і зворотного боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 1998 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , нанесені струменевим способом друку.

Отже, ОСОБА_2 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання.
Крім того, ОСОБА_2 16 квітня 2022 року близько 13:00, перебуваючи поблизу будинку № 2-а по вулиці Пушкінській м. Харкова, був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Харкові УПП в Харківській області на блокпості на підставі ст.ст. 32, 34 ЗУ «Про Національну поліцію».

У подальшому, у тому ж місці та без відриву в часі, на законну вимогу працівників поліції пред`явити документи, що посвідчують особу, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, є підробленим, а саме: відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/8715-ДД від 21 липня 2022 року, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України; усі зображення лицьового і зворотного боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесені струменевим способом друку; пред`явив підроблене посвідчення водія працівникам поліції.

Отже, ОСОБА_2 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.
2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
12 жовтня 2022 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, який містить клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додані:
- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;
- матеріали досудового розслідування.
Як убачається з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акта до суду, відносно ОСОБА_2 не застосовано затримання після виявлення вчинених кримінальних проступків.
Ураховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ч. 3 ст. 381 КПК України, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Діючи відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 17, ст.ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження.
Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, щоОСОБА_2 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою КМУ № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, вчинив дії, спрямовані на підроблення посвідчення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 , 06 березня 2022 року близько 22:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, цілеспрямовано, в мережі інтернет знайшов зразок бланку, в якому за допомогою графічного редактору змінив текст в графах «Прізвище», «Ім`я», «По батькові», «Дата і місце народження» на свої персональні дані. Після чого, ОСОБА_2 за допомогою струменевого принтеру виготовив вказаний бланк та в подальшому шляхом вклеювання своєї фотокартки, з метою подальшого використання у власних потребах, як документа, що посвідчує особу, оскільки сам він посвідчення водія не отримував у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1988 ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку експерта 21 липня 2022 року № СЕ-19/121-22/8715-ДД, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України. Усі зображення лицьового і зворотного боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 1998 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , нанесені струменевим способом друку.

Крім цього, 16 квітня 2022 року близько 13:00, перебуваючи поблизу будинку № 2-а по вулиці Пушкінській м. Харкова, ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Харкові УПП в Харківській області на блокпості на підставі ст. ст. 32, 34 ЗУ «Про Національну поліцію».

У подальшому, у тому ж місці та без відриву в часі, на законну вимогу працівників поліції пред`явити документи, що посвідчують особу, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, є підробленим, а саме: відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/8715-ДД від 21 липня 2022 року, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України; усі зображення лицьового і зворотнього боків бланку посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесені струменевим способом друку; пред`явив підроблене посвідчення водія працівникам поліції.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання та використання завідомо підробленого документу.
3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього, є щире каяття, обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання, не встановлено.
4. Мотиви призначення покарання.
Суд вважає, що підстави застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчинених кримінальних проступків, покарання, яке передбачено за вчинені кримінальні проступки, відсутності у обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у межах, установлених санкціями статті Особливої частини КК України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинені кримінальні проступки, у виді обмеження волі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи, що обвинувачений у вчиненні кримінальних проступків щиро розкаявся, вчинення яких тяжких наслідків не потягло, суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_2 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Стосовно обвинуваченого запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався.
Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-22/8715-ДД від 21 липня 2022 року у розмірі 755,12 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-22/8715-ДД від 21 липня 2022 року у розмірі 755,12 грн. стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.
Речовий доказ: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1988 року ДАІ МВС УВС м. Харкова на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1