Справа № 307/1021/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/242/20 за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.01.2019 відмовлено в задоволенні заяви прокурорки Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.01.2017, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого,

звільнено від відбування призначеного йому за вироком Тячівського районного суду від 23.04.2015 за ч. 2 ст. 199 КК України покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з закінченням іспитового строку.

У заяві про перегляд ухвали Тячівського районного суду від 19.01.2017 за нововиявленими обставинами, прокурорка Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що 19.01.2017 Тячівським районним судом постановлено ухвалу про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому за вироком Тячівського районного суду від 23.04.2015 покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, про що заявниці стало відомо в ході вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000163 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення. Посилається на те, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 під час іспитового строку й 09.02.2016 останньому повідомлено про підозру в учиненні цього кримінального правопорушення. Зазначає, що наявність ухвали від 19.01.2017 унеможливлює правильне застосування кримінального закону, зокрема, ст. ст. 71, 75 КК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, оскільки вказане кримінальне правопорушення скоєно під час іспитового строку. Стверджує, що про існування даної обставини прокурору як учаснику кримінального провадженні стало відомо 26.07.2018 під час судового засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України просить переглянути ухвалу від 19.01.2017 за нововиявленими обставинами.

В оскаржуваній ухвалі вказується на те, що з часу винесення ухвали від 19.01.2017 до моменту подання прокурором заяви про її перегляд за нововиявленими обставинами (05.07.2018) пройшло більше року, а з матеріалів судового провадження убачається, що на момент розгляду подання заступника начальника Тячівського РВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про звільнення ОСОБА_7 від призначеного йому за вироком від 23.04.2015 покарання органу прокуратури було відомо про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, а саме, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Тому, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 461 та ст. 462 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про перегляд ухвали від 19.01.2017 за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі прокурорка Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду від 19.01.2017 є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ухвала суду від 19.01.2017, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за вироком від 23.04.2015 покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, постановлена, незважаючи на те, що ОСОБА_7 не виконав покладені на нього вказаним вироком обов`язки, оскільки 15.12.2015, тобто в період іспитового строку, вчинив передбачене ч. 1 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення. При цьому, вказує на те, що про наявність ухвали від 19.01.2017 їй стало відомо лише в липні 2018 року після внесення змін до постанови про групу прокурорів, які підтримують публічне обвинувачення в кримінальному провадженні № 00000163 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, у зв`язку з переведенням прокурора ОСОБА_8 до Хустської місцевої прокуратури, про що вона наголошувала в судовому засіданні, однак, її твердження не були взяті судом до уваги й будь-яких мотивів із приводу цього в оскаржуваній ухвалі не наведено. Разом із тим, зазначає, що посилання суду на те, що 09.12.2016 прокурором повідомлено ОСОБА_7 про підозру, а 29.12.2016 цим же прокурором затверджено обвинувальний акт є неспроможними, оскільки, з огляду на положення ст. ст. 36, ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор самостійно приймає рішення щодо можливості повідомлення особі про підозру та скерування обвинувального акту щодо такої особи до суду, і при цьому, в кримінальному процесуальному законодавстві відсутні будь-які вимоги щодо необхідності повідомлення процесуальним прокурором інших осіб, у тому числі й своїх колег, про повідомлені підозри та скеровані до суду обвинувальні акти. Крім того, прокурор вважає, що розгляд судом першої інстанції заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без участі засудженого ОСОБА_7 є порушенням права останнього на захист, оскільки вимоги, які ставляться у вищевказаній заяві фактично погіршують становище особи, що в свою чергу свідчить про порушення судом вимог ст. 2 КПК України та загальні засади кримінального судочинства, передбачені ст. ст. 20-22 КПК України, зокрема, забезпечення права особи на захист, доступ до правосуддя та змагальність сторін. Просить ухвалу суду від 19.01.2017 скасувати та призначити новий розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у суді першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу й просила скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції в іншому складі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_7 та його захисниці адвокатки ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ст. ст. 405, 466 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: засуджений та захисниця належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; від засудженого не надходили заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки; захисниця подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі; прокурорка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі сторони захисту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції в обґрунтування висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами послався лише на те, що з часу винесення ухвали від 19.01.2017, про перегляд за ново виявленими обставинами якої порушується питання, до моменту звернення із цією заявою 05.07.2018 пройшло більше року, і при цьому органу прокуратури під час розгляду подання заступника начальника Тячівського РВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про звільнення ОСОБА_7 від призначеного йому вироком від 23.04.2015 покарання було відомо про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, а саме, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд ухвали від 19.01.2017 за ново виявленими обставинами, не дав жодної оцінки доводам заяви про вчинення ОСОБА_7 під час іспитового строку кримінального правопорушення.

Тому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду від 19.01.2017, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного вироком від 23.04.2015 покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, постановлена незважаючи на те, що ОСОБА_7 не виконав покладені на нього вказаним вироком обов`язки, оскільки 15.12.2015, тобто в період іспитового строку, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом із тим, слушними апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що про наявність ухвали від 19.01.2017 прокурорці, яка подала відповідну заяву та апеляційну скаргу, стало відомо лише в липні 2018 року після внесення змін до постанови про групу прокурорів, які підтримують публічне обвинувачення в кримінальному провадженні № 00000163 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, у зв`язку з переведенням прокурора ОСОБА_8 до Хустської місцевої прокуратури, про що вона наголошувала в судовому засіданні, однак, її твердження не були взяті судом до уваги й будь-яких мотивів із приводу цього в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Також апеляційний суд бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на те, що 09.12.2016 прокурором повідомлено ОСОБА_7 про підозру, а 29.12.2016 цим же прокурором затверджено обвинувальний акт є неспроможними, оскільки з огляду на положення ст. ст. 36, ч. 2 ст. 37 КПК України прокурор самостійно приймає рішення щодо можливості повідомлення особі про підозру та скерування обвинувального акту щодо такої особи до суду, і при цьому, в кримінальному процесуальному законодавстві відсутні будь-які вимоги щодо необхідності повідомлення процесуальним прокурором інших осіб, у тому числі й своїх колег, про повідомлені підозри та скеровані до суду обвинувальні акти.

Вищенаведене свідчить про те, що суд першої інстанції не дав оцінки всім доводам заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, що свідчить про невмотивованість та необґрунтованість висновків суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд ухвали від 19.01.2017 за ново виявленими обставинами, а відтак і про передчасність прийнятого судового рішення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що наведені у заяві обставини є ново виявленими відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 459 КПК України.

Поряд із цим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення права засудженого ОСОБА_7 на захист.

Погоджуючись із цими доводами, апеляційний суд окрім тверджень апелянтки про те, що оскільки вимоги, які ставляться у вищевказаній заяві фактично погіршують становище особи, то його участь у розгляді заяви є обов`язковою, бере до уваги й те, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, про що свідчить те, що в розписці від 28.11.2018 (а. с. 21) відсутній підпис ОСОБА_7 про отримання такої, а рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 24) не свідчить про те, що таке отримано ОСОБА_7 особисто.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 2 КПК України та загальні засади кримінального судочинства, передбачені ст. ст. 20-22 КПК України, зокрема, забезпечення права на особи на захист, доступ до правосуддя та змагальність сторін, апеляційний суд визнає такими, що знайшли своє підтвердження.

Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути заяву прокурорки ОСОБА_6 , відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належним чином з`ясувати позицію сторони захисту із приводу поданої стороною обвинувачення заяви та прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, що відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду заяви у суді першої інстанції в іншому складі, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд враховує і вимоги ч. 1 ст. 404 КПК України про перегляд апеляційним судом рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, а також те, що в апеляційній скарзі порушується питання про скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду заяви у суді першої інстанції в іншому складі.

Під час нового судового розгляду заяви суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище, дотриматись вимог кримінального процесуального закону, дати належну оцінку наявним у матеріалах судового провадження доказам та доводам заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, на підставі чого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції як незаконна та невмотивована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у суді першої інстанції в іншому складі, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 464 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.01.2019, якою відмовлено в задоволенні заяви прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.01.2017, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому вироком Тячівського районного суду від 23.04.2015 за ч. 2 ст. 199 КК України покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, - скасувати, призначивши новий розгляд заяви у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :