Справа № 365/2375/22
Провадження № 1-кп/359/405/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000390, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2022 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Бориспіль Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням терміном на три роки,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.
Так, 01.04.2022 приблизно о 17 год. ОСОБА_5 вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .
З мотивів неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 .
Виконуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв кухонний ніж та наніс ним ОСОБА_9 один удар у грудну клітину, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, у виді проникаючого колото-різаного ушкодження грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки та аорти з крововиливом в серцеву сорочку та праву легеневу порожнину, що ускладнилось крововтратою та шоком, від яких настала смерть ОСОБА_9 .
Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.
Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено шляхом допиту обвинуваченого, потерпілої, дослідження доказів обвинувачення та допиту свідків.
За наслідками такого розгляду судом встановлено доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні указаного кримінального правопорушення із зазначеним формулюванням обвинувачення згідно обвинувального акту.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
ОСОБА_5 в ході судового розгляду, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та зазначив, що не мав наміру вбивати ОСОБА_9 і удар ножем наніс будучи в емоційному стані в ході боротьби з останнім.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що 01.04.2022 року о 9 годині ранку він та його співмешканка ОСОБА_7 зустрілися із знайомим на ім`я ОСОБА_10 біля будинку по АДРЕСА_2 , де на лавці пили пиво. Знайомий ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_9 , якого він також знав вже роки два, щоб той прийшов до них. Невдовзі останній до них приєднався і вони разом пішли до магазину купувати спирті напої. В магазин заходив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а він з ОСОБА_7 стояли на вулиці. Купивши горілку, по дорозі назад, вони всі разом зупинилися біля лавочки і почали випивати. Через деякий час почав падати дощ і він запропонував піти до нього додому, щоб продовжити вживати алкоголь. Вони сиділи на кухні. До них приєднався син ОСОБА_7 . ОСОБА_11 , який в той час був дома. Невдовзі ОСОБА_10 пішов додому, а ОСОБА_11 в іншу кімнату і вони залишились втрьох. Згодом між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт. ОСОБА_12 його ображав та принижував в присутності співмешканки. Він просив ОСОБА_9 заспокоїтись і відправляв додому. ОСОБА_7 в той момент знаходилась при виході з кухні і також просила ОСОБА_12 заспокоїтись, але той продовжував. Між ними почалась бійка і він на емоціях схопив ножа, який лежав на кухні на столі та наніс ОСОБА_13 удав правою рукою. Куди саме бив не пам`ятає, бо був в стані ефекту та в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_12 упав на підлогу і два рази захрипів. Він зрозумів, що той помер. У нього був шок від того, що сталось. Він кинув ніж у раковину, де розморожувалось м`ясо. ОСОБА_7 також була в істериці. В цей час з кімнати вибіг ОСОБА_11 та побачивши, що відбулося, побіг на вулицю і попросив сусіда викликати швидку. ОСОБА_7 також дала йому телефон і він відразу почав викликати швидку допомогу. Через 10-15 хвилин приїхала швидка допомога та поліція.
Обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про скоєне, щиро кається та просить пробачення у потерпілої. Цивільний позов визнає в повному обсязі, однак на даний час не має коштів, щоб його відшкодувати.
Захисник обвинуваченого зауважив, що дійсно було встановлено, що ОСОБА_5 заподіяв смерть іншій людині, в чому останній щиро розкаюється, оскільки зробив це на емоціях у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений сприяв слідству, нікуди не тікав, цивільний позов визнав у повному обсязі і буде прикладати всі зусилля, щоб його відшкодувати. Просив прийняти вказані обставини до уваги при призначенні покарання ОСОБА_5 .
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що померлий ОСОБА_9 її син, вони разом проживали по АДРЕСА_3 . Син розлучений, має на утриманні доньку 2008 року народження. 01.04.2022 року ОСОБА_9 встав близько 9-00 год. ранку, прийняв душ і кудись пішов, куди саме не знає, сказав, що скоро повернеться. ОСОБА_5 вона не знає. Згодом вона побачила з вікна, що на улиці багато поліції. Подзвонила синові на мобільний, відповів працівник поліції і сказав, щоб вона підійшла. Коли прийшла до будинку АДРЕСА_2 , їй сказали, що син поранений, але не пускали в квартиру. Через деякий час вийшов поліцейський та повідомив про смерть сина. Вважає, що міра покарання для ОСОБА_5 повинна бути максимальна. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Так, доказами вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є докази сторони обвинувачення, що подані прокурором, а саме:
-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000390 від 01.04.2022 року, відповідно до якого по факту смерті потерпілого ОСОБА_9 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (а.с.43);

-протокол огляду місця події квартири АДРЕСА_4 , від 01.04.2022 р. з ілюстративною таблицею до даного протоколу (а.с.45-57). В ході цієї слідчої дії встановлена обстановка в указаній квартирі після смерті потерпілого, вилучено ряд речових доказів. Так, на підлозі в кухонній кімнаті виявлено труп потерпілого ОСОБА_9 , одягненого в чорні кросівки, темні штани та чорну футболку з маркуванням білого кольору «D&G» на передній поверхні якої з права знаходиться ушкодження довгастої форми, навколо якого тканина просочена темною рідиною. Труп лежав на спині з розташуванням ноги повздовж тулуба, руки в ліктях зігнуті в положенні догори та детальним описом виявлених ушкоджень на тілі (на три сантиметра нижче ключиці по навколо грудній лінії знаходиться рана, що проникає в грудну порожнину. Трупне заклякання виражене в області обличчя та відсутнє в області нижніх кінцівок. Труп на дотик теплий в області шиї та підмишечних впадинах. Трупні плями фіолетового кольору. При натиску на них зникають та відновлюють свій колір через 50 секунд); У раковині в кухонній кімнаті, знаходиться миска з м`ясом, кришка металева, баночка з-під йогурту «Чудо» та предмет схожий на ніж з рукояткою гірчично-коричневого кольору довжиною 11 см, довжина леза 13 см, на кінчику леза є плями бурого кольору схожі на кров. Такі ж плями знаходяться під лезом у рукомийнику. В ході огляду місця події, вище описані речі, що мали значення для кримінального провадження вилучені до Бориспільського РУП, тощо;

-постанова старшого слідчого Бориспільського РУП капітана поліції ОСОБА_14 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.04.2022 року відповідно до якої вилучені речі, а саме футболку чорного кольору з маркуванням білого кольору «D G», змиви з рук потерпілого та предмет ззовні схожий на ніж - визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000390 та передано на зберігання до камери схову Бориспільського РУП ГУНП в Київській області;

-ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2022 року, відповідно до якої надано дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, капітану поліції ОСОБА_14 та за її дорученням іншій вповноваженій особі Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, судово-медичному експерту відділення Бориспільського КОБ СМЕ ОСОБА_15 на проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , де проведено огляд місця події будинку 01.04.2022, де виявлено та вилучено футболку чорного кольору з маркуванням білого кольору «D G», змиви з рук потерпілого та предмет ззовні схожий на ніж, змиви з рук, дактокарту та букальний епітелій;

-висновок експерта Бориспільського відділення КЗКОР «КОБСМЕ» ОСОБА_15 від 01.04.2022 року №148 (а.с.62-65), у відповідності до якого смерть гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок проникаючого колото-різаного ушкодження грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та аорти з крововиливом в серцеву сорочку (150мл) та праву легеневу порожнину (1500мл), що ускладнилося крововтратою та шоком. При дослідженні тіла трупа гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ушкодження: проникаюча колото різана рана грудної клітки справа розміром 2x0,2см з пошкодженням аорти та крововиливом в серцеву сорочку та праву легеневу порожнину. Описані вище тілесні ушкодження згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Раневий канал має напрямок зверху вниз та спереду на зад. Довжина раневого каналу біля 8см. Описане вище тілесне ушкодження утворилося від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, що підтверджується гострими кутами та рівними краями рани та наявністю раневого канапу. Ширина клинка на межі занурення приблизно не більше 2см, а довжина його не менше 8см. Описане вище тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок падіння на тверду поверхню;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину складеного 01.04.2022 слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом ОСОБА_16 у присутності понятих та захисника, відповідно до якого, 01.04.2022 о 17 годинні 42 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час затримання вилучено: пару кросівок темного кольору, джинсові штани, сіру спортивну кофту (а.с.66-68);

-постанова старшого слідчого Бориспільського РУП капітана поліції ОСОБА_14 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.04.2022 року відповідно до якої вилучені речі, а саме змиви з рук, дактокарту та букальний епітелій, кросівки темного кольору, джинсові штани та сіру кофту - визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000390 та передано на зберігання до камери схову Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (а.с.69), тощо.

Крім наведених доказів вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також показаннями свідків.
Так, допитана безпосередньо у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_5 добре знає, між ними були близькі стосунки і вони проживали разом у нього дома по АДРЕСА_1 . У квартирі з ними також проживав її син ОСОБА_11 та мама ОСОБА_5 . Щодо події, яка сталася 01.04.2022 року показала, що цього дня зранку вона та ОСОБА_5 вийшли покурити на вулицю. До них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_17 та подзвонив до ОСОБА_9 , щоб той до них прийшов. Потерпілого вони добре знали. Коли відкрився магазин вони пішли купувати алкоголь. Женя і ОСОБА_9 купили горілку і вони на лавці її пили. Невдовзі на вулиці почав падати дощ і вони всі, за пропозицією обвинуваченого, пішли до них додому. Дома вони випили чимало, десь дві з половиною літри горілки та пиво. Сиділи на кухні вчотирьох. Женя пішов трохи раніше, коли саме не пам`ятає. Згодом, коли вони залишились втрьох, ОСОБА_9 почав словесний конфлікт з ОСОБА_5 .. Потерпілому було відомо, що кілька тижнів тому ОСОБА_18 порізав її ножем і з цього приводу ОСОБА_9 почав нецензурно висловлюватись в адресу обвинуваченого та штовхати останнього. Вона вважає, що конфлікт між ОСОБА_18 і ОСОБА_13 виник на ґрунті ревнощів, оскільки останній в той день, у присутності ОСОБА_5 попросив її зробити йому масаж. ОСОБА_5 відповів ОСОБА_9 , щоб той не вмішувався в чужі сімейні проблеми. В ході цієї суперечки, вона взяла собаку і пішла з нею на вулицю. Не було її хвилин п`ять. Коли повернулася і зайшла на кухню, то побачила, що ОСОБА_9 лежить біля умивальника на спині, були краплі крові на одязі. Він вже був мертвий. Як ОСОБА_5 наносив удав вона не бачила. Обвинувачений в цей час сидів біля вікна і нічого не розумів, казав, що не знає, як це сталося, що це випадково і він не хотів вбивати ОСОБА_19 . Вона сказала, ОСОБА_5 , щоб той викликав поліцію. Він подзвонив і сказав щоб приїхала швидка, бо у нього дома знаходиться вбитий чоловік. В раковині, біля миски з м`ясом у воді лежав ніж, який поліція згодом забрала. Коли це все сталося, її син ОСОБА_11 був в іншій кімнаті.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_5 близько року. З приводу події, яка сталася 01.04.2022 року зазначив, що того дня його мама, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 прийшли в квартиру і на кухні вживали горілку. Він також з ними випивав. До обіду ОСОБА_17 кудись пішов і не повертався. Згодом між ОСОБА_18 і ОСОБА_13 виник конфлікт через маму, під час якого останній висловлювався нецензурною лайкою в адресу обвинуваченого. Коли почалась суперечка, то мама вийшла гуляти з собакою, а він вийшов з кухні в іншу кімнату. Повернувшись, він побачив, що ОСОБА_9 лежить на спині, біля умивальника, ногами до вікна мертвий. Ознак життя не подавав. Останньому ніхто не надавав медичну допомогу. ОСОБА_5 в цей час стояв над ОСОБА_13 . Крові він не бачив, ножа теж не бачив. Як саме ОСОБА_5 наносив удар йому не відомо. ОСОБА_5 стояв і казав, що він не хотів його вбивати.
На запитання прокурора, чому ОСОБА_8 в судовому засіданні надає показання, які значно різняться з тими, які були надані ним на досудовому слідстві під час слідчого експерименту, останній зазначив, що був дуже п`яний, нічого не пам`ятає, у зв`язку з чим повністю від них відмовляється.
Так, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені, окрім зазначених вище письмових доказів, на підтвердження вини обвинуваченого, було надано протокол проведення слідчого експерименту від 01.04.2022 року зі свідком ОСОБА_8 . Доказ було досліджено в судовому засіданні та переглянуто відеозапис даної слідчої дії.
З дослідженого протоколу слідчого експерименту та відеозапису вбачається, що 01.04.2022 року, близько 12 год ОСОБА_8 прокинувся та коли пив каву в квартирі на кухні у вікно побачив, що на вулиці, під вікном на лавках сидять його мама, чоловік на прізвисько «Сом», та ОСОБА_5 . Через деякий час вони всі пришли до них в квартиру та сіли на кухні. Пили горілку. Він зайшов до них на декілька хвилин та випив три чарки горілки, а потім пішов в кімнату та став слухати музику. Потім почув сварку на кухні. Між собою сварилися ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Декілька днів тому між його мамою та ОСОБА_22 був конфлікт, під час якого ОСОБА_5 наніс мамі ножове поранення. Через це ОСОБА_23 та ОСОБА_9 сварилися. ОСОБА_9 питав, за що ОСОБА_5 образив маму та наніс ножове поранення. Посваривши їх за крик ОСОБА_8 взяв цигарку та вийшов на вулицю покурити. Після цього повернувся до квартири та побачив, що на кухні ОСОБА_5 сидить навприсядки біля стіни, мама сидить на стільці, та ОСОБА_9 також сидить на стільці. Свідок ОСОБА_24 показав за допомогою статиста події, які відбувалися на кухні за вищевказаною адресою, за його присутності, а саме: коли ОСОБА_8 зайшов до кухні ОСОБА_9 зробив крок до ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 показав дії ОСОБА_5 ) на що ОСОБА_5 зробив рух рукою в напрямку верхньої частини тулубу ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_9 впав і почав хрипіти. Після цього ОСОБА_8 розказав, що злякавшись вибіг з квартири та сів на лавці біля будинку. Посидівши хвилин 15 на вулиці пішов знову до будинку і в під`їзді зустрів сусіда на ім`я ОСОБА_25 та попросив його викликати поліцію, тому, що трапилось вбивство. Після цього коли забіг до квартири і побачив, що ОСОБА_5 стоїть над тілом ОСОБА_9 і побачивши ОСОБА_8 попросив допомогти витягнути тіло ОСОБА_9 у вечірній час на вулицю, щоб залишити його за кутком будинку. Після чого слідчим СВ Бориспільського MB було запропоновано на місці, вказати спосіб та механізм вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, свідок ОСОБА_8 погодився. Свідок ОСОБА_8 імітував дії ОСОБА_5 а статист - дії потерпілого ОСОБА_9 . Перша дія - статист знаходиться в положенні лежачи на спині, над тілом статиста знаходиться ОСОБА_8 , який виконує дії ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_26 імітує рух рукою з предметом у руці у верхню частину тулубу, в область ключиці.
В той же час, як вбачається з показань свідка ОСОБА_8 , які останній надав під час допиту безпосередньо в судовому засіданні, останній зазначив, що не бачив моменту удару, оскільки виходив в іншу кімнату і повернувся вже коли потерпілий лежав мертвий.
Згідно положень частини першої та другої ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.
Тобто, за змістом передбачених ч. 4 ст. 95 та ч. 2 ст. 23 КПК України заборон, показання, отримані в ході слідчого експерименту, проведеного слідчим, прокурором під час досудового розслідування й не підтверджені в суді особою, не можуть бути використані для обґрунтування судового рішення.
Таким чином, враховуючи, що оскільки показання свідка ОСОБА_8 надані ним під час проведення слідчого експерименту, не підтверджені останнім безпосередньо в суді, то наданий стороною обвинувачення протокол проведення слідчого експерименту від 01.04.2022 року зі свідком ОСОБА_8 та відеозапис відтворення даної слідчої дії не може бути використаний судом як окремий самостійний доказ і суд не може базувати своє рішення на наданих в ході цієї слідчої дії показаннях.
Відповідно до положень ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
З огляду на викладене, на думку суду, протокол проведення слідчого експерименту від 01.04.2022 року зі свідком ОСОБА_8 не може бути використаний як доказ, з наведених вище підстав, а тому, в силу вимог ст. 85 та 89 КПК України має бути визнаний неналежним та недопустимим.

Таким чином, зазначені вище докази, окрім тих, які суд не прийняв до уваги (в силу вимог ст. 85 та 89 КПК України) підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення злочину, а також наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази для доведення «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

-за ч. 1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України суд бере до уваги, що за нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

На переконання суду, в ході словесного конфлікту, який виник між ОСОБА_27 та обвинуваченим, останньому не сподобалась поведінка ОСОБА_9 по відношенню до нього, яка виражалась в образах та різного роду претензіях в його адресу, що викликали в нього обурення, гнів та злість, що і стало поштовхом до застосування по відношенню до потерпілого фізичного насильства.
Отже, суд вбачає, що наявність сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду як мотив нанесення ОСОБА_9 обвинуваченим удару ножем.

Так, ОСОБА_5 вчинив діяння, яке спрямоване на порушення права особи на життя, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_5 ознак протиправності. Обвинувачений завдав ОСОБА_9 тілесне ушкодження у виді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа розміром 2x0,2см з пошкодженням аорти та крововиливом в серцеву сорочку та праву легеневу порожнину. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного ушкодження грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та аорти з крововиливом в серцеву сорочку (150мл) та праву легеневу порожнину (1500мл), що ускладнилося крововтратою та шоком. Отже, між діями обвинуваченого та наслідками, спричиненими ним, існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_9 є закономірним результатом діяння ОСОБА_5 . Інших обставин, які б сприяли настанню смерті ОСОБА_9 , не встановлено.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 , схопивши ніж зі столу, в ході конфлікту з ОСОБА_9 , різко, цілеспрямовано наніс йому один удар ножем в грудну клітину. Так, обране ОСОБА_5 знаряддя злочину ніж, являється таким, яким можливо було заподіяти тяжку шкоду. Удар наносився обвинуваченим у життєво важливу частину тіла потерпілого, а саме грудну клітку, що останній усвідомлював, оскільки знав, що це являється однією з найважливіших ділянок людського тіла.

Така послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 , характер, спосіб, механізм та сила нанесення удару, і його спрямованість, нанесення у життєво важливу частину тіла потерпілого, а саме грудну клітку, а також знаряддя, яким він був завданий, свідчать про цілеспрямованість умислу ОСОБА_5 саме на позбавлення життя потерпілого, оскільки передбачав і свідомо допускав настання смерті останнього.

Таким чином, встановлені фактичні обставини кримінального провадження, а саме умови, за яких виник конфлікт, обстановка, в якій він відбувався: відсутність у обвинуваченого тілесних ушкоджень та будь-яких загроз для його життя та здоров`я, стан, в якому знаходився обвинувачений - стан алкогольного сп`яніння, відсутність активних дії з боку потерпілого по відношенню до ОСОБА_5 , послідовність дій обвинуваченого, характер, спосіб та локалізація ножового поранення, механізм його спричинення, спрямованість завданого ним удару в таку частину тіла людини, нанесення в яку є небезпечними для життя, свідчать про направленість умислу ОСОБА_5 саме на заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на позбавлення життя ОСОБА_9 .
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 , повинен бути засуджений:

-за ч. 1 ст. 115 КК України, за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю в державі.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину та каяття у скоєному.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, неодружений, має незначні соціальні зв`язки, на даний момент офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається.
Згідно характеристики ДОП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Михайла Уманця від 18.10.2021 року (а.с.75) громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, з сусідами не підтримує добросусідські відносини порушує тишу. При перевірці по «Інформаційному порталі НП України» Бориспільського РУП ГУНП в Київській області встановлено, що гр. ОСОБА_5 притягувався де адміністративної відповідальності: 26.01.2021 року по ч. 1 ст. 182 КУпАП; 02.03.2021 року по ч. 1 ст. 187 КУпАП; 25.03.2021 року по ч. 2 ст. 187 КУпАП; 06.04.2021 року ч. 2 ст. 187 КУпАП, 13.04.2021 ч. 2 ст. 187 КУпАП, 22.06.2021 року ч. 1 ст. 178 КУпАП, 19.08.2021 року ч. 2 ст. 178 КУпАП та ст. 177 КУпАП.

Окрім того, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2018 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Тобто обвинувачений має непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість.

Також вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Тобто, під час іспитового строку обвинувачений вчинив новий злочин, що свідчить про нестабільність поведінки останнього та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.

З цього приводу, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції даної статті, а саме 8 (восьми) років.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 року за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та встановленням іспитового строку терміном три роки, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України йому необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а також висновок суду під час провадження, що виховання останнього без ізоляції від суспільства вже неможливе.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2022 року щодо ОСОБА_5 було обрано, а ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2022 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят діб, з утриманням його на дільниці слідчого ізолятору ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» Міністерства юстиції України.

Тому, з урахуванням наведеного та керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_5 , слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 1 квітня 2022 року (з моменту його затримання) з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавленню волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу з переведенням (етапуванням) з ДУ «Бориспільська випрана колонія (№119)» та утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запроваджений арешт згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2022 року (справа №359/2087/22) на речові докази, після набрання вироком суду законної сили, - скасувати.

В ході розгляду даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 пред`явила до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В позовній заяві потерпіла просила стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 24 523 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 22.04.2022 року потерпілу ОСОБА_4 визнано цивільним позивачем, а ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

Потерпіла ОСОБА_4 поданий нею вищезазначений цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його представник пред`явлений цивільний позов визнали повністю.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, по суті, слід зазначити наступне.

Згідно із положеннями ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Суд вважає, що розмір майнової шкоди, заявленої потерпілою в цивільному позові до стягнення з обвинуваченого, доведений в повному обсязі належними та допустимими доказами, а саме: копією рахунку №1 від 02.04.2022 року ФОП ОСОБА_28 на суму 5000 грн; розрахунково-товарним чеком від 02.04.2022 року на суму 7023 грн. 00 коп.; копією чеку №34646 від 02.04.2022 року на суму 12500 грн. 00 коп., що в загальному складає 24 523 гривні (а.с.27-29).

Крім того, у відповідності до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Потерпіла ОСОБА_4 мотивуючи моральну шкоду посилається на те, що внаслідок позбавлення життя її сина, вона ще досить тривалий проміжок часу буде щоденно і погодинно докладати не аби які зусилля для подолання внутрішнього душевного болю. Для неї, як матері, втрата близької людини, особливо дитини, яку ніхто і ніколи не буде в змозі замінити, є достатньо великою навіть для осмислення.

На даний час потерпіла не в змозі пристосуватись до думки, що ніколи не відчує тепло, любов і турботу, не почує голос сина, не побачить, не зможе розділити смуток і радість, що син ніколи не порадує її своєю присутністю.

Тому ОСОБА_4 вважає, що всі ці страждання і переживання, які вона змушена переживати внаслідок вини відповідача, повинні бути компенсовані і деяка грошова сума, а саме 400 000 гривень, у якості компенсації моральної шкоди допомогла б, хоча б частково, поновити нормальні життєві зв`язки та частково компенсувати немайнові втрати, понесені нею та її родиною.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Судом установлено, що внаслідок вчиненого відповідачем злочину, позивачу дійсно були завдані моральні (душевні) страждання, які викликані втратою рідної людини - сина, внаслідок позбавлення його життя, у зв`язку із чим порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, вона відчувала і відчуває сильні душевні страждання через невідновну втрату сина.

Суд зауважує, що вбивство людини, неминуче завдає моральних страждань близьким родичам, що ґрунтується на загальних людських засадах, що не потребує доведення жодними додатковими доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, заявлених вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Так, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача ОСОБА_5 спричинено позивачу ОСОБА_4 моральні страждання, які пов`язані зі смертю її сина ОСОБА_9 ..

Визначаючи розмір моральної шкоди спричиненої позивачу, суд виходить із наступних обставин.

Позивачка є матір`ю померлого ОСОБА_9 , яка у зв`язку із смертю сина, що відбулась внаслідок протиправних дій відповідача, переживає постійні душевні страждання, вона втратила душевний спокій, весь час перебувала та перебуває у стані постійного напруження та стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона змушена докладати значних зусиль для організації свого життя, смерть сина, горе та втрата викликає реакцію замикання від оточуючого середовища, зниження настрою, порушення сну.

З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину, спричинених фізичних та душевних страждань позивачки, враховуючи роль і ступінь відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та заподіянні моральної шкоди, суд приходить до висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачем ОСОБА_5 моральної шкоди позивачці ОСОБА_4 у сумі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 100, 128, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 20, 65-70, 72, 93, 94, ч. 1 ст. 115 КК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі частини першої ст. 71 КК України, шляхом частково складання покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання 01.04.2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавленню волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, - залишити без змін, з переведенням (етапуванням) з ДУ «Бориспільська випрана колонія (№119)» та утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили: футболку чорного кольору з маркуванням білого кольору «D G», змиви з рук ОСОБА_9 , предмет ззовні схожий на ніж; змиви з рук ОСОБА_5 , букальний епітелій останнього, кросівки темного кольору,джинсові штани та сіру кофту - що передані на зберігання до кімнати речових доказів Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, - знищити.

Запроваджений арешт згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2022 року (справа №359/2087/22) на речові докази, після набрання вироком суду законної сили, - скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), - 24523 грн. 00 коп. завданих матеріальних збитків та 280 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 304523 (триста чотири тисячі п`ятсот двадцять три) грн.. 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_4 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захисникам та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1