Справа № 216/1667/22
провадження 1-кп/216/584/22
УХВАЛА
іменем України

24 травня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002407 від 19.09.2016, №0002322 від 11.09.2016, №0000201 від 02.02.2017, №0001103 від 04.06.2018, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утримання неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє:
- 26.01.2021 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10.05.2018 року остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 9 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23.03.2022 вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
19 квітня 2022 у провадження судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшли обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, внесені до ЄРДР за №0002407 від 19.09.2016, №0002322 від 11.09.2016, №0000201 від 02.02.2017, №0001103 від 04.06.2018.
Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року справа прийнята до провадження та призначене підготовче судове засідання.
Прокурор в судовому засіданні вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки, на його думку, обвинувальні акти та реєстри матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам КПК України.
Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні вважали можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зміст обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування та перевіривши їх на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про необхідність виділення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001103 від 04.06.2018, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та повернення обвинувального акта прокурору з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 334 КПК України визначено, що матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» №8 від 24.10.2003, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться стосовно лише особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого їй обвинувачення.
Вказане вимагає від органу досудового розслідування і прокурора чітко і зрозуміло сформулювати в обвинувальному акті, які дії ставляться у провину обвинуваченому.
Проаналізувавши зміст обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (ЄРДР за № №0001103 від 04.06.2018), судом встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 , 04.06.2018, приблизно о 15:30 год, діючи повторно, перебуваючи на території гаражного кооперативу «Дзержинець» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, побачив на землі поліетиленовий пакет, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб макова соломка. Піднявши даний поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломкою, масою не менше 2005,0 г ОСОБА_4 тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, після чого направився у сторону виходу з гаражного кооперативу.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками: незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.
Разом з цим, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким, зокрема, внесено зміни до диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України, а саме, виключено такі кваліфікуючі ознаки як «вчинення повторно», чи «особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст. 307, 308, 310, 317 КК України», що призвело до пом`якшення кримінальної відповідальності, станом на момент розгляду кримінального провадження в суді.
Отже, кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 2 ст. 309 КК України, визнаються дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
При цьому частиною першою ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту». При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту. Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а ухвалене судом рішення буде вважатися незаконним.
Таким чином суд вважає за доцільне виділити в окреме провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001103 від 04.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та повернути обвинувальний акт від 20.08.2018 прокурору, з метою приведення у відповідність пред`явленого обвинувачення вимогам КК України.
Одночасно з цим суд вважає за можливе прийняти об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002407 від 19.09.2016, №0002322 від 11.09.2016, №0000201 від 02.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, до провадження, оскільки обвинувальні акти відповідають вимогам КПК України.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 395, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Виділити в окреме провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001103 від 04.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001103 від 04.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, складений та підписаний слідчим СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 20 серпня 2018 року, а також затверджений 20 серпня 2018 року прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 повернути прокурору Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 .
Об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002407 від 19.09.2016, №0002322 від 11.09.2016, №0000201 від 02.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, прийняти до провадження Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 годину 00 хвилин 03 серпня 2022 року.
В судове засідання викликати обвинуваченого, його захисника, прокурора, потерпілих.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акта може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_10