Справа № 524/2302/22
Провадження № 1-кс/524/824/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованого 14 квітня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000427 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000427, яке погоджено прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в саме велосипед «КТМ», чорного кольору, що вилучений у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником вказаного майна.

Зазначив, що постановою слідчого від 20 квітня 2022 року майно було визнано речовими доказами.
Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просить задовольнити, про що надав відповідну заяву.
Власник майна ОСОБА_5 просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, проти накладення арешту на майно заперечував, про що надав відповідну заяву.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
У ч.1 - 4 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає
критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У ч. 5 ст. 171 КПК України зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
На обґрунтування клопотання слідчий посилався на необхідність накладення арешту оскільки вилучене майно є речовим доказом та такий захід забезпечить схоронність майна, у тому числі для вирішення у подальшому питання про призначення і проведення товарознавчої експертизи.
Слідчий зазначав, що є підстави вважати, що майно може бити приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищене, перетворене або відчужене його власником.
Дані доводи слідчий суддя вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому не бере їх до уваги.
Майно, а саме: велосипед «КМТ», чорного кольору. який добровільно видав потерпілий ОСОБА_5 , який фактично належить також йому, котрий має реальні очікування і сподівання у відповідності до ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції з прав людини щодо повернення цього майна, необхідно повернути власнику ОСОБА_5 , оскільки він має право на володіння, користування та розпорядження цим майном.
Клопотання про арешт майна не є обґрунтованим, а звідси таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у супротивному випадку матиме місце порушення конвенційних та конституційних прав власника майна щодо володіння, користування і розпорядження майном, яке, до того ж, є єдиним за його функціональним призначенням для власника майна.
Керуючись ст. 167, 170, 171, 173, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити старшому слідчому СВ Кременчуцького РУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме велосипед «КТМ», чорного кольору, що вилучений у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником вказаного майна.
Зобов`язати старшого слідчого СВ Кременчуцького РУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 повернути велосипед «КТМ», чорного кольору власнику майна ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: