Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/270/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2022 року.

Цією ухвалою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Кременчука Полтавської області, з середньо-спеціальною освітою, одруженому, який не працює, раніше неодноразово судимому, останній раз:

10.11.2015 Октябрьським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з конфіскацією всього особистого майна -

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою місцевого суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, засуджений за час відбування покарання десять разів порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражались у зберіганні заборонених речей, невиконанні законних вимог адміністрації установи, встановленні між камерного зв`язку, за що засуджений отримував догани, сувору догану, попередження та 9 діб карцеру.

Поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Засуджений залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання (більше 7 років) відпрацював всього 32 години, при цьому, до виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставився з розумною ініціативою.

ОСОБА_8 , який раніше відбував покарання, у тому числі і за умисні корисливі злочини, до погашення або зняття судимості, в період умовно - дострокового звільнення, знову вчинив умисний злочин, за який його засуджено до позбавлення волі.

Відбувши більше 3/4 строку покарання, за умисний тяжкий корисливий злочин ОСОБА_8 не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 квітні 2022 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від не відбутої частини покарання.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що на момент подання клопотання у ОСОБА_8 були відсутні дисциплінарні стягнення, порушень жиму не допускав. У 2021 року прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія 5» та з серпня 2021 року працює в майстерні установи, а саме у деревообробній ділянці.

Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно і якісно виконує покладені на нього обов`язки, дбайливо ставиться до інструменту та інвентарю, має сумлінну поведінку. За час перебування в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6» має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Вказує що, у матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_8 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконував ремонтні роботи в молитовній кімнаті, згідно п. 5 ст. 118 ІК України відпрацював 32 години.

Засуджений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, як незаконну.

В обгрунтування вимог вказує на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, місцевим судом неповно перевірені характеризуючі його данні.

Посилається на те, що своєю поведінкою та ставленням до роботи довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю - доповідача, засудженого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Вимогами ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2015 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 09 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 відповідно до Закону України № 83 8-VIII «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.05.2015 по 11.02.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2022, замінено ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2015 за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 09 років більш м`яким покаранням, а саме - обмеженням волі на строк 01 рік 06 місяців 09 днів.

Початок строку покарання - 09.05.2015 кінець строку - 27.07.2023.

Засуджений ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі перебуває з 12.05.2015, за час відбування покарання допустив 10 (десять) порушень встановленого порядку відбування покарання, за яке притягався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку;

має 2 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці;

у місцях позбавлення волі перебуває з 12.05.2015 - за час перебування в Полтавській УВП (№ 23) допустив два порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав;

10.04.2016 прибув до ДУ «Кременчуцька виправна колонія (№69)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

11.08.2016 прибув до Полтавської УВП (№ 23) - за час перебування в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не має;

13.01.2017 прибув до Київського слідчого ізолятору - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

09.03.2017 прибув до Полтавської УВП (№ 23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

06.12.2018 прибув до ДУ «Кременчуцька виправна колоні (№63)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

19.12.2018 прибув до Полтавської УВП (№ 23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

30.01.2019 прибув до ДУ «Кременчуцька виправна колоні (№63)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

03.03.2019 прибув до Полтавської УВП (№ 23) - за час утримання в установі допустив п`ять порушень режиму утримання за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав;

11.11.2019 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

10.12.2019 прибув до Полтавської УВП (№ 23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

10.07.2020 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

30.07.2020 прибув до Кропивницького слідчого ізолятору - за час утримання в установі допустив одне порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав;

08.09.2020 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

22.09.2020 прибув до Київського слідчого ізолятору - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

09.10.2020 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання в установі допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашенні у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з даним засудженим була проведена індивідуальна-виховна робота, після чого порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, на бесіди виховного характеру та зауваження реагує позитивно, робить належні висновки;

18.11.2020 прибув до Полтавської УВП (№23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

01.03.2021 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав;

09.04.2021 прибув до Полтавської УВП (№23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

30.05.2021 прибув до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав; в червні 2021 року працював в цеху із сортування горіхів - проявляв добросовісне ставлення до праці, вчасно і якісно виконував покладенні на нього завдання, дбайливо відносився до інструменту та інвентар;

12.07.2021 прибув до Полтавської УВП (№23) - за час утримання в установі порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав;

22.07.2021 повернувся до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.

З серпня 2021 року працює в майстерні установи, а саме: у деревообробній дільниці - проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно і якісно виконує покладенні на нього завдання, дбайливо відноситься до інструменту та інвентар та має сумлінну поведінку, за що був заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці; стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання вважає справедливою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконував ремонтні роботи в молитовній кімнаті, залучається до робіт без оплати праці на території житлової та виробничої зони.

Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 32 години.

Засуджений постійно відвідує молитовну кімнату та залучається до участі у культурно - просвітницьких заходів з проведення богослужіння і святкових концертів. Бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Залучається до гри з шахів, відвідує бібліотеку установи. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», а саме - працевлаштований на деревообробній дільниці. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває. Відповідно до оцінки ризику вчиненого повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_8 , має середній рівень, характеризується позитивно.

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 16 від 30.07.2020).

Відповідно до характеристики від 30.07.2020, ОСОБА_8 характеризувався негативно; стосовно вчиненого злочину розкаювався, але робив це з метою отримати поблажливість; мірку покарання, призначену судом, вважав надто суворою; дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; не завжди виконував передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт з благоустрою ставився безвідповідально або перекладав їх виконання на інших засуджених; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагнув; брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляв.

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 16 від 12.08.2021).

Згідно характеристики від 12.08.2021 ОСОБА_8 характеризувався негативно; стосовно вчиненого злочину розкаювався, але робив це з метою отримати поблажливість; мірку покарання, призначену судом, вважав надто суворою; дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; не завжди виконував передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт з благоустрою ставився безвідповідально або перекладав їх виконання на інших засуджених; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагнув; брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляв.

За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання не приймав активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно не виконував громадські доручення у процесі відбування покарання, своєю діяльністю не спокутував вину за вчинені злочини, відтак не довів свого виправлення.

Поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання десять разів порушував встановлений порядок відбування покарання, а саме зберігав заборонені речі, не виконував законні вимоги адміністрації установи, встановленні між камерного зв`язку, за що отримував догани, сувору догану, попередження, 9 діб карцеру.

Згідно із ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії.

Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

ОСОБА_8 залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання (більше 7 років) відпрацював всього 32 години. При цьому, до виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставився з розумною ініціативою.

Місцевим судом враховано, що засуджений з серпня 2021 року працює в майстерні установи, а саме в деревообробній дільниці, проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконує покладені на нього завдання, дбайливо відноситься до інструменту, має сумлінну поведінку, у зв`язку з чим був двічі заохочений, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 тільки став на шлях виправлення.

Вказана обставина підтверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2022, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі - задоволено.

Замінено засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2015 за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 09 років більш м`яким покаранням, а саме - обмеженням волі строком на 01 рік 06 місяців 09 днів.

Частиною 1 статті 6 КВК України регламентовано, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На переконання колегії суддів засуджений, який раніше відбував покарання, в тому числі і за умисні корисливі злочини, до погашення або зняття судимості, в період умовно - дострокового звільнення, знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 3/4 строку покарання, призначеного останньому судом за умисний тяжкий корисливий злочин, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Процес виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не є стабільним та послідовним.
При цьому, сам по собі факт, що засуджений відбув 3/4 частини призначеного покарання, не є достатньою підставою для застосування до нього ст. 81 КК України.

Доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника, відносно того, що ОСОБА_8 на даний час має заохочення, стягнень не має, оскільки вони погашені, колегія суддів вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до нього положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Отже, враховуючи поведінку ОСОБА_8 протягом всього строку відбування покарання, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, не наведено в апеляційних скаргах та не надано при їх розгляді.

Доводи засудженого ОСОБА_8 , щодо визначення кінцевого строку відбування покарання, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи засудженого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 не знайшли підтвердження, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2022 року, стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4