Справа № 591/2782/22
Провадження № 1-кс/591/2405/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000061,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна з метою збереження речових доказів та відшкодування збитків, яке в письмовій заяві підтримав та мотивував тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000061, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом здійснення протягом 2022 року незаконного обробітку земель державної власності службовими особами ДПДГ «АФ «Надія» ІСГПС НААН України за попередньою змовою з посадовими особами приватних підприємств, чим спричинено збитків державі.

Враховуючи, що земельні ділянки та посіви на них сільськогосподарської культури соняшнику та кукурудзи врожаю 2022 року (земельні ділянки комунальної державної власності за межами населених пунктів на території Перехрестівського старостинського округу Роменської міської ради за кадастровими номерами згідно переліку в клопотанні (168 пунктів)), мають доказове значення для справи, з метою відшкодування шкоди, просив накласти на наведене майно арешт та передати посіви в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Представник володільця майна в письмових матеріалах заперечив проти задоволення клопотання слідчого, мотивуючи це відсутністю підстав для арешту майна підприємства, яке займається законним видом діяльності, просив справу вирішити без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню, в зв`язку з наступним.

Встановлено, що слідчим з 15 червня 2022 року розслідується наведене кримінальне провадження, відкрите за ознаками ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом здійснення протягом 2022 року незаконного обробітку земель державної власності службовими особами ДПДГ «АФ «Надія» ІСГПС НААН України за попередньою змовою з посадовими особами приватних підприємств, чим спричинено збитків державі.

Так, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт наведеного майна в порядку п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів та з метою забезпечення відшкодування збитків.

По-перше, слід зауважити про те, що, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Водночас, жодних доказів суду на підтвердження розміру заподіяних збитків та подання цивільного позову про це в провадженні суду подано не було, як і не підтверджено суду тих обставин, хто саме є відповідальною особою за ймовірне заподіяння збитків, заявлених слідчим, тому в цій частині клопотання слідчого не може бути задоволено.

По-друге, вирішуючи питання стосовно наявності підстав для накладення арешту на майно в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, суд повинен виходити з критеріїв, застережених в ст. 98 КПК України, але в першу чергу суд повинен оцінювати наскільки слідчий (прокурор) довів обставини визначені в ч. 3 ст. 132 КПК України, а саме, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про які йдеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Натомість, суду ані клопотанням, ані долученими до нього матеріалами взагалі не обґрунтовано та не доведено обставин в контексті п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки матеріали не містять взагалі ані обґрунтування, ані підтвердження тому, в чому саме полягає незаконність обробітку земель та їх використання певними господарствами (з матеріалів вбачається лише наявність певних спірних відносин щодо землекористування, що узгоджується з письмовими запереченнями володільців майна, але в достатній мірі не обґрунтовано, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення).

До того ж, в цьому контексті суперечливо та сумнівно виглядає сама інформація, яка внесена до ЄРДР: внесено відомості за ч. 3 ст. 191 КК України, а розслідується інший факт, пов`язаний з незаконним обробітком земель.

Фактично клопотання слідчого в згаданій частині, стосовно обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, мотивоване лише тим, що до вчинення можливих неправомірних дій може бути причетна зазначена в клопотанні особа, проте жоден з наданих процесуальних документів не містить вичерпної та допустимої інформації стосовно цього, яка фактично ґрунтується лише на рапорті працівника правоохоронного органу, який є припущенням та непідтвердженою інформацією незрозумілого походження, а отже, ані клопотання, ані додані до нього документи не містять переконливих даних відносно наведених обставин щодо наявності ознак кримінально-караного діяння.

Листи (повідомлення, рапорти, акти тощо) правоохоронців (в тому числі в формі відповідей на доручення без підтвердження проведення відповідних слідчих дій) не можуть слугувати єдиним джерелом зазначеної інформації, оскільки фактично ці матеріали є оперативною, нелегалізованою та непідтвердженою інформацією незрозумілого походження, яка ґрунтується на припущеннях працівників правоохоронних органів, а отже вони не доводять достатності підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, до вчинення якого може бути причетна наведена в клопотанні особа, а отже це викликає сумніви (допит свідка підтверджує лише наявність спірних правовідносин стосовно користування наведеними слідчим ділянками, а долучені копії документів містять лише інформацію стосовно правовідносин господарюючих суб`єктів).

Відтак, оскільки слідчим не доведено обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, врахувавши, що в такій ситуації запропонований слідчим арешт майна може призвести до невиправданого втручання в користування власністю та призвести до невідворотних наслідків для значного кола суб`єктів господарювання, що в цій ситуації не може слугувати підставою для виправдання потреб провадження, з огляду на сумнівність її мети, тому, врахувавши положення ч. 2 ст. 173 КПК України, клопотання не може бути задоволене.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт по кримінальному провадженню № 0000061 земельних ділянок та посівів на них сільськогосподарської культури соняшнику та кукурудзи врожаю 2022 року (земельні ділянки комунальної державної власності за межами населених пунктів на території Перехрестівського старостинського округу Роменської міської ради за кадастровими номерами згідно переліку в клопотанні (168 пунктів)), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її вручення.

Слідчий суддя ОСОБА_1