Єдиний унікальний номер № 285/963/21
Провадження № 1-кп/0285/220/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_3 ,
обвинувачений - ОСОБА_4 ,
потерпіла - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/963/21 0000031) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, інваліда 2 групи загального захворювання, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, РНОКПП НОМЕР_1 , судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 систематично, в період часу із 25 січня 2020 року по 03 лютого 2021 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_5 .
Так, ігноруючи факт притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, та вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_4 умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняє психологічне насильство у відношенні до своєї сестри, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу слів нецензурної лайки та приниження.
Так, за вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на громадянина ОСОБА_4 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП та за вказані адміністративні правопорушення постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду в Житомирській області ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає та безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_5 .

Так, 01 лютого 2021 року близько 19 години ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно створив словесний конфлікт із сестрою ОСОБА_5 , який супроводжувався словесними образами, нецензурними словами та вимаганням грошей на алкогольні напої в останньої.
Також, 02 лютого 2021 року, точний час не встановлено, ОСОБА_4 створив словесний конфлікт із сестрою, в ході якого ображав останню, виражався нецензурною лексикою. Маючи намір психологічного тиску на свою сестру, ОСОБА_4 соромив ОСОБА_5 перед її донькою, на зауваження заспокоїтись не реагував, чим вчинив психологічне насильство.
Окрім вказаного, 03 лютого 2021 року, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї сестри ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, в черговий раз створив конфлікт із сестрою, а саме висловлював в її адресу слова образ, на зауваження сестри заспокоїтися не реагував та погрожував у застосуванні фізичної сили, чим вчинив відносно останньої психологічне насильство.
Внаслідок згаданих протиправних дій з боку ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені вище, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що періодично вчиняв домашнє насильство відносно сестри.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляла, просить суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно ОСОБА_5 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи вид та міру покарання, суд також враховує те, що обвинувачений судимостей не має, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги відсутні, є особою з 2 групою інвалідності загального захворювання, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, потерпіла просить його суворо не карати.
Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 126-1 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень та таким, що відповідає меті та загальним засадам призначення покарання згідно ст.ст. 50 та 65 КК України.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, який шкодує про вчинене та розкаявся, обставину, що пом`якшує покарання, позицію потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча ОСОБА_1