Справа № 944/686/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/468/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

з участю захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року клопотання прокурора задоволено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів.
Визначено строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 03.06.2022 року по 03.08.2022 року.
Клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даною ухвалою обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього наступні обов`язки: без дозволу суду не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та несправедливою, у зв`язку допущеною судом неповнотою судового розгляду, а зазначені прокурором ризики ґрунтуються на припущеннях.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 , який позитивно характеризується по місцю свого проживання та роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв слідству, готовий відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, вже понад 7 місяців перебуває в ізоляції від суспільства. На думку захисника, таке обмеження його прав, свобод і законних інтересів на даній стадії кримінального провадження є неприпустимим.

Зазначає, що в клопотанні прокурор зазначив про наявність двох ризиків, запобігти яким, на його думку, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме наявність можливості переховуватися від суду з метою уникнення покарання з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, а також вид і розмір покарання, та наявність можливості впливати на свідків у кримінальному провадженні, з якими проживає в одному селі, однак, жодних доказів, які б могли підтвердити вказані ризики, прокурор суду не надав.

Вказує, що в судовому засіданні 13.04.2022 до початку розгляду клопотання, суд допитав свідків, а в попередньому засіданні допитана потерпіла, а тому, захисник вважає, що вплинути на їх покази ОСОБА_6 вже не може, навіть якби мав бажання та можливість це зробити.

На думку захисника, можливість проведення повторного допиту вищезгаданих осіб є вкрай низькою, оскільки усі вони були ретельно допитані як судом, так і всіма учасниками кримінального провадження, надали суду вичерпні відомості, які стосуються обставин розслідування злочину.

Наголошує, що стороною захисту в судовому засіданні доведено та підтверджено обставини, які вказують на можливість запобігти зазначеним у клопотанні прокурора ризикам, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. Захисник наголошує, що застосування до ОСОБА_6 електронного засобу контролю дасть змогу безперервно відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Акцентує, що згідно відповіді Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівсвькій області від 10 травня 2022 року в період з 01.01.2022 по дайни час перешкод в частині виконання повноважень поліцейськими Яворівського районного відділу поліції, уповноважених здійснювати безпосередній контроль за поведінкою підозрюваних та обвинувачених, щодо яких обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю їх проживання, розташованих на території яворівського району не виявлено.

Звертає увагу, що згідно відповіді ГУНП у Львівській області від 06.05.2022 на даний час загальна кількість наявних справних та вільних електронних засобів контролю складає два комплекти, які знаходяться в резерві.

Наголошує, що згідно відповіді ДП «Львівська установа виконання покарань (№19)» за час перебування в установ порушень режиму тримання та правил поведінки осіб, в`язких під варту та засуджених ОСОБА_6 не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_13 не прибула, натомість подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі. Крім того зазначила, що вважає ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги поданої захисником Пітецьким в інтересах ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000718 від 15 листопада 2021року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

15 листопада 2021 року о 08 год 30 хв у порядку, передбаченому ст.208 КПК України ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
15.11.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
24.11.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого з ч.1 ст.121 на ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2021 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави терміном до 22.02.2022 року

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.02.2022 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід строком до 17.04.2022 року.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13.04.2022 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід строком до 12.06.2022 року.

В клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що строк дії ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 13.04.2022 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується 12.06.2022, а ризики наведені в даній ухвалі на даний час не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року клопотання прокурора ОСОБА_14 задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою по 03.08.2022 року. Клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишено без задоволення.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно враховано, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативні для особи наслідки.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, зокрема, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном від 7 до 10 років, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи вид передбаченого санкцією ч.2 ст. 121 КПК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатньою підставою вважати, що у разі не продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матиме реальну можливість з метою уникнення покарання переховуватися від суду.
Також судом першої інстанції враховано, що обвинувачений може, незаконно впливати на свідка ОСОБА_12 в даному кримінальному провадженні, яка ще не допитана в судовому засіданні, однак проживає разом з останнім в одному населеному пункті, шляхом її переконання, залякування чи схиляння до зміни, показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаної особи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також чинити тиск на потерпілу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.
Крім цього, суд першої інстанції вірно врахував позицію представника потерпілого, який наполягав на утриманні обвинуваченого під вартою, з метою безпеки потерпілої та свідків, а також уникнення покарання обвинуваченим.
Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: