ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1763/22 Справа № 209/1237/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за №0000097 від 27.01.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ковильний Аркаликського району, Тургайської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21 липня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши, особу ОСОБА_6 , який зареєстрований на території іншої області, раніше судимий в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у скоєнні нового злочину в період іспитового строку, який відноситься до категорії тяжкого, дійшов висновку, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, тому продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам у провадженні і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, захисник посилається на незаконність на необґрунтованість ухвали. Так, апелянт зазначає, що суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 перебуває на розгляді в суді більше 1 року та за цей час судом було допитано лише потерпілого та 1 свідка, що свідчить про неможливість сторони обвинувачення у розумні строки довести вину обвинуваченого та необґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Також, захисник вказує, що суд не дослідив підстави, з якими закон пов"язує можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, те, що встановлені судом ризики, є недоведеними, й те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає. При цьому, апелянт зауважує, що свідки у цьому провадженні, які ще не допитані, й існуванням яких суд обґрунтовує своє рішення в частині ризиків у провадженні, не були очевидцями вчинення злочину, проте суд безпідставно ці обставини не взяв до уваги.
Водночас, апелянт звертає увагу, що обвинувачений придатний до військової служби, що, на думку захисника характеризує його з позитивної сторони, має міцні соціальні зв"язки, цивільну дружину та малолітню дитину, які є внутрішньо переміщеними особами, повідомлень про підозру в інших кримінальних провадженнях на цей час не має, що не виправдовує застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З урахуванням наведених обставин, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.
З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх участь у судовому засіднанні, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000097 від 27.01.2021, щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..
На стадії досудового розслідування 29 січня 2021 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, який за наслідками розгляду клопотання прокурора неодноразово продовжувався ухвалами суду першої інстанції.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до тяжкого умисного злочину, особу обвинуваченого, який зареєстрований на території іншої області, раніше судимий в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у скоєнні злочину в період іспитового строку, та дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема цивільну дружину та малолітню дитину, які є внутрішньо переміщеними особами, є неспроможними, оскільки стороною захисту у судовому засіданні не було надано доказів, які б підтверджували ці обставини. При цьому, твердження захисника, що обвинувачений ніколи не порушував покладені на нього процесуальні обов"язки, а також те, що він придатний до військової служби, не спростовують встановлених судом ризиків, та не є достатніми стримуючими факторами належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Також апеляційний суд звертає увагу, що на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою, зокрема для продовження щодо обвинуваченого цього запобіжного заходу.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Окрім того, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4