УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року

м. Київ
справа № 127/18178/19
провадження № 51-1944ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 17 лютого 2022 року засудив
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Некрасове Вінницького району Вінницької області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) з урахуванням змін внесених ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,
за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області 21 червня 2018 року (ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2020 року) та остаточно призначено

ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 12 квітня 2022 року вирок місцевого суду змінив у частині призначеного покарання, зазначивши, що покарання

ОСОБА_4 визначено за ч. 1 ст. 185 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки (за редакцією Закону від 5 січня 2022 року). У решті вирок залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 19 травня 2019 року о 23:30 у магазині «АТБ-маркет» (магазина «Продукти № 1112») на вул. Кармелюка, 2 у м. Вінниці умисно, таємно, шляхом вільного доступу до прилавку, взяв 1 пляшку віскі «Hankey Bannister Blend Drsing» об`ємом 0,7 л та сховавши її під джинсову куртку вийшов з магазину, чим заподіяв ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на суму 433,23 грн.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 20 травня 2019 року о 00:30 умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з прилавку цього ж магазину взяв пляшку віскі «Dewars White Label» об`ємом 0,7 л і заховавши її під джинсову куртку направився до виходу з магазину, де його було затримано працівниками охорони.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок та ухвалу

і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 необхідно було закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Стверджує, що прокурором було неправильно застосовано ч. 7 ст. 55 КПК, оскільки потерпіла особа не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Зазначає, що інвентаризаційна відомість є неналежним та недопустимим доказом, так як складена з порушенням вимог закону про складання актів інвентаризації.Вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є незаконними, необґрунтованими, оскільки суд не перевірив належним чином доводів наведених у його скарзі і не надав на них вичерпних та переконливих відповідей.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
За правилами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених у вироку.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатись у рішення судів попередніх інстанцій.
Перевіряючи правильність судових рішень з огляду на наведені вимоги закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, відповідно до приписів ст. 370 КПК обґрунтував обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Як убачається з матеріалів провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2

ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, що належать до предмета доказування, які підтверджено перевіреними під час судового розгляду доказами, оціненими у переважній більшості відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу. Ці докази в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Зокрема, свій висновок місцевий суд обґрунтував показаннями наданими в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який повідомив про те, що у травні місяці під час виконання своїх обов`язків на посаді охоронця в магазині «АТБ-маркет», ним біля касових апаратів було зупинено чоловіка з частково непроплаченим товаром. Він попросив його показати все, що він тримав у руках та під одягом, де і було виявлено непроплачений товар. Після чого він викликав поліцію.
Крім того, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджено письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 травня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 19 травня 2019 року в магазині «АТБ-маркет» вчинила крадіжку віскі; інвентаризаційною відомістю від

20 травня 2019 № 6926, згідно якої вартість пляшки віскі «Hankey Bannister new Design» у коробці 0,7 л становить 386,90 грн; висновком експерта від 24 червня

2019 року № 4166/19-21, відповідно до якого ринкова вартість однієї пляшки віскі «Hankey Bannister Blend Drsign» міцністю 40%, об`ємом 0,7 л у коробці, станом на

19 травня 2019 року складала 433,23 грн; протоколом тимчасового доступу до речей

і документів від 25 червня 2019 року, відповідно до якого 1920 травня 2019 року у

м. Вінниці на вул. Кармелюка, 2 у присутності понятих проведено тимчасовий доступ до відеозаписів камер відеоспостереження магазину «АТБ-маркет»; протоколом огляду документа від 25 червня 2019 року, відповідно до якого слідчим проведено огляд ДВД-диску із камер спостереження магазину «АТБ-маркет»; акта опису, згідно

з яким вартість віскі 0,7 л «Dewars White Label» в коробці складає 510,90 грн; протоколом огляду місця події від 20 травня 2019 року, під час якого було вилучено пляшку віскі «Dewars White Label» об`ємом 0,7 л; висновку експерта від 19 червня 2019 року № 4164/19-21, відповідно до якого ринкова вартість однієї пляшки віскі «Dewars White Label» об`ємом 0,7 л у коробці станом на 20 травня 2019 року складала 549,52 грн.
Місцевий суд критично оцінив показання ОСОБА_4 про те, що алкогольні напої він не викрадав, а купив їх в іншому магазині, оскільки це спростовується відеозаписом з магазину, на якому зображено, як останній бере з полиці пляшку віскі, однак біля касових апаратів ставить на рухому стрічку тільки продукти харчування, а за віскі не розраховується. Засуджений у судовому засіданні не заперечував, що на відео зображений саме він.
Отже, зібрані у справі докази отримано в порядку, визначеному законом, вони повністю узгоджуються між собою, а тому місцевий суд правомірно поклав їх в основу обвинувального вироку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Щодо доводів захисника про недопустимість інвентаризаційної відомості в якості доказу, Суд зазначає, що захисник у касаційній скарзі не показав, яким чином згадка у вироку цієї відомості позначилася чи могла позначитися на обґрунтованості висновків суду першої інстанції про винуватість засудженого в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК. Водночас вказана відомість була складена одразу після вчинення злочину, має усі необхідні реквізити: найменування, порядковий номер, дата та місце складення, повна назва магазину, найменування товару, його ринкова вартість та кількість, посади, анкетні дані та підписи осіб, що їх склали та печатку підприємства, тому є належним та допустимим доказом.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги дані щодо наявності спиртних напоїв у магазині «АТБ-маркет»,бо доказом даного факту може бути не лише акт інвентаризації, а й інші докази, які надані юридичною особою.
Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника ОСОБА_5 про те, що у цьому провадженні юридична особа не залучена в якості потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч. 7 ст. 55 КПК, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Місцевим судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявні дві заяви від 20 травня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення відносно ТОВ «АТБ-маркет», якому завдано матеріальну шкоду. Вказані заяви повністю відповідають вимогам закону і на підставі них було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже потерпілим у цьому кримінальному провадженні є ТОВ «АТБ-маркет» і про що зазначено в обвинувальному акті.
Таким чином, рішення місцевого суду про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є законним.
Призначене ОСОБА_4 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції у межах своїх повноважень і з дотриманням вимог

ст. 404 КПК розглянув апеляційні скарги прокурора та захисника на вирок місцевого суду, дав в ухвалі на виконання положень ст. 419 цього Кодексу вмотивовані відповіді на доводи, наведені в скарзі, урахував усі обставини, які за законом мають правове значення, при цьому не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу й дати правильну юридичну оцінку злочинним діям

ОСОБА_4 , та прийняв обґрунтоване рішення про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, зазначивши підстави ухвалення такого рішення.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у своїй сукупності, а отже, вимоги апеляційної скарги останнього про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за відсутності події кримінального правопорушення задоволенню не підлягають.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би впливали на обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_4 судами першої та апеляційної інстанцій у кримінальному провадженні допущено не було, а тому законних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень за доводами, наведеними у касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не вбачає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3