Номер провадження: 11-кп/813/1404/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі: обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режим відеоконференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022, якою в межах кримінального провадження №0000756 від 08.05.2021, відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, не одруженого, освіта середня-спеціальна, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.06.2020 Київським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаїв, громадянина України, не одруженого, освіта середня, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.06.2020 Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців;
- 26.11.2020 Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно,
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду було відмовлено в задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносного останнього. Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 задоволені та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно кожному.
Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що обрання до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме зможуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі та документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою суду вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з наступних підстав:
- єдиним об`єктивним аргументом прокурора та суду є лише підозра у вчиненні злочину та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення;
- вказує, що ризик ухилення обвинуваченого від суду можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів;
- просить звернути увагу, що обвинувачений ОСОБА_9 перебуває під вартою більше року з 08.05.2021;
- суд 1-ї інстанції не врахував міцні соціальні зв`язки, у ОСОБА_9 є мати , батько, які хворіють та потребують медичного та особистого догляду, малолітня сестра, має постійне місце проживання, також останній перебуває у фактичних шлюбних відносинах та виховував малолітню доньку;
Посилаючись на викладені обставини,захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі-заяві обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судове засідання апеляційного суду представник прокуратури не з`явився, при цьому прокурор надав заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі та вказав, що заперечує проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, та просив рішення суду 1-ої інстанції залишити без змін.
Водночас, в судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», підтримали доводи своїх апеляційних скарг в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0000756 від 08.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України судом 1-ої інстанції в судовому засіданні 12.05.2022 було поставлено на обговорення питання доцільності тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку із спливом строків тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Окрім того, колегія суддів також враховує те, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, відомості про осіб обвинувачених, а саме те, що вони раніше притягувалися до кримінальної відповідальності в та тяжкості покарання, яке їм загрожує у разі визнання винними у скоєнні тяжкого злочину.
Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, у нього є мати, батько, які хворіють та потребують медичного та особистого догляду, малолітня сестра, має постійне місце проживання, також останній перебуває у фактичних шлюбних відносинах та виховував малолітню доньку, та вважає, що судом 1-ої інстанції дані щодо особи обвинуваченого були прийняті до уваги в повному об`ємі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_8 була надана медична довідка щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , та неможливості надання йому медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність доручення службовим особам ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Миколаївській та Одеській обл.» надати належну медичну допомогу ОСОБА_6 .
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали відсутні.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне в черговий раз звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст. ст. 28 та 318 КПК України.
Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції звернути увагу на необхідність дотримання принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення у справі не прийнято.
Апеляційний суд приймає до уваги введення воєнного стану на території України, однак вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022, якою в межах кримінального провадження №0000756 від 08.05.2021, якою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 11.07.2022 року включно залишити без змін.
Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Доручити службовим особам ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Миколаївській та Одеській обл.» надати належну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4