справа № 274/1223/22
провадження № 1-кп/0274/229/22
УХВАЛА
Іменем України
14.03.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінального провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше неодноразово судимого,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 засуджений 20 травня 2015 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі. Вдруге засуджений 26 червня 2015 року Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Втретє засуджений 24 лютого 2016 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вчетверте засуджений 25 березня 2016 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вп`яте засуджений 01 грудня 2016 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1. 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вшосте засуджений 27 липня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4. 194 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.05.15 до 21.06.17. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.20 у строк покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 22.06.17 до 10.12.17.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.03.21 згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 04 роки 15 днів обмеження волі.
10.03.2022 року засуджений ОСОБА_2 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вивчивши матеріали провадження, суд приходить висновку про відсутність підстав для судового розгляду заяви засудженого, оскільки такий розгляд суперечитиме вимогам ст. 154 КВК України.
Так, згідно зі ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості. Роз`ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26.04.02 передбачено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
Відповідно до ст. 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Згідно з ч. 1 ст. 1 КВК України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими. Таким чином, при регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції норм загальних та спеціальних застосовуються спеціальні норми.
Як передбачено у ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.Отже, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

ОСОБА_2 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під перший критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Також ОСОБА_2 є особою, яка була направлена у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, а саме був направлений до Бердичівського виправного центру (№ 108) у випадку, передбаченому ст. 82 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, тобто підпадає і під другий критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_2 у місця обмеження волі була винесена 19.03.21, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, засуджений ОСОБА_2 не може бути звільнений умовно-достроково. При цьому право засудженого на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за особою залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

Крім того, в разі розгляду заяви засудженого та прийняття рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні, відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України наступного разу засуджений зможе звернутись до суду з аналогічним питанням не раніше як через рік після відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення, тобто таким чином при розгляді судом заяви по суті погіршиться становище засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 залишити без розгляду у зв`язку з тим, що з дня винесення ухвали про направлення його у місця обмеження волі минуло менше року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1