Справа № 456/509/22
Провадження № 1-кп/456/228/2022
ВИРОК

іменем України

08 квітня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Стрий кримінальне провадження № 0000907 від 12.12.2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, жителя в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 3.12.2021 р. за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, судимість не погашена;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , в ніч з 10 на 11.12.2021р., точної години не встановлено, шляхом вільного доступу, зайшов на земельну ділянку, якою з 2006р. користується ОСОБА_6 , що розташована по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав дві металеві хвіртки та дві металеві секції огорожі, загальною вагою 107 кг, вартістю 6 грн. за 1 кг металобрухту, на загальну суму 642 грн., тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, погоджується з обставинами, оголошеними прокурором з обвинувального акта. Додатково пояснив, що дійсно в той день проходив по вул. Заводській в с. Дуліби, де на одній з земельних ділянок побачив металеві вироби, а саме частини огорожі, які викрав та здав на металобрухт, виручені кошти використав на власні потреби. Щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє виправитись, просить суворо його не карати та не позбавляти волі.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.

Також, при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини правопорушення, його наслідки, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 по справі не встановлено.

Помякшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_5 , щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно повністю відшкодував заподіяні збитки.

Враховується, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризуються по місцю проживання, має молодий вік, потерпілий претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати, про що подав суду відповідну заяву.

При цьому слід зазначити, що відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. В такому випадку суд повинен визначити вид і розмір основного і додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Також, згідно п.4 вказаної статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно призначене шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним в максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 новий злочин вчинив в ніч з 10 на 11.12.2021 року - тобто злочин вчинено після проголошення вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 3.12.2021 року згідно якого ОСОБА_5 призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, але до набрання цим вироком законної сили.

Окрім того, відповіднодо ч.1 ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із п.4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

З огляду на те, що дане кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено, до відбуття покарання призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 3.12.2021 року, яким його засуджено до 100 годин громадських робіт, суд вважає, що до покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вказаним вироком, із застосуванням положень ст.72 КК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді арешту, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Питання речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України й призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до призначеного покарання за даним вироком невідбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 3.12.2021, яке із застосуванням ч.1 ст.72 КК України становить (5) днів арешту та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання 3 (три) місяці 5 (п`ять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: дві металеві хвіртки та дві металеві секції паркану, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в потерпілого.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1