ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/3271/19 Номер провадження 11-кп/814/2107/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 10 травня 2015 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.187 КК України ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Вірменія, вірменина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на 60 днів з 29 липня 2022 року по 26 вересня 2022 року без визначення розміру застави.
Мотивуючи рішення, суд перевірив обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою і встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати цей запобіжний захід.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду змінити, застосувавши до нього цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє винесено з порушенням вимог КПК України.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що, ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, та судом не обґрунтовано чому неможливо обрати більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі - КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Обвинуваченим ОСОБА_8 оскаржується ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2022 року лише в частині продовження строку тримання під вартою щодо нього, а тому керуючись ч.1 ст. 404 КПК України перегляд здійснюється лише в частині яка стосується ОСОБА_8 .
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000670 від 10 травня 2015 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.187 КК України ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_8 .
Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
29 липня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей177,183,197, 199 та 331 КПК України.
Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що колегія суддів на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , а також існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впивати на потерпілих, свідків, та інших співучасників злочину, яким відомі обставини вчинення злочину, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень, виправдовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки в умовах воєнного стану ризики не зменшились, а навпаки збільшились.
Доводи обвинуваченого про відсутність підтвердження існування ризиків апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.
Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутих обвинувачень та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим та його захисниками не доводів які б переконали у зворотному.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії РФ, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4