Постанова
Іменем України
10 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 377/519/16-к
провадження № 51-48км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданого ОСОБА_6 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на вирок Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2021 року визнано невинуватими і виправдано: ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, а ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 того ж Кодексу.
На вказаний вирок прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
За ухвалою від 10 червня 2021 року суддя-доповідач Київського апеляційного суду повернув апеляційну скаргу прокурора на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) як таку, що подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_8 повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного вироку місцевого суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року прокурору відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення та повернуто апеляційну скаргу.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вчасно звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду першої інстанції, однак, суддя-доповідач Київського апеляційного суду ухвалою від 10 червня 2021 року повернув йому апеляційну скаргу як таку, що подана неуповноваженим на те прокурором. Отримавши копію вказаного рішення 17 червня 2021 року, прокурор наступного дня повторно подав до суду апеляційну скаргу на вищезазначений вирок вже разом із постановою про призначення групи прокурорів та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому навів поважні причини звернення зі скаргою поза межами процесуального строку. Зокрема, зазначав про те, що вимогами ст. 396 КПК України не передбачено долучення до апеляційної скарги постанови про призначення групи прокурорів, а отже на стадії відкриття апеляційного провадження державний обвинувач об`єктивно був позбавлений можливості довести наявність у нього повноважень на подачу апеляційної скарги. Вказує, що відповідно до ст. 342 КПК України повноваження прокурора могли бути перевірені судом лише під час судового розгляду. Натомість апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не звернув уваги на наведені прокурором обставини та безпідставно повернув його скаргу. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора виправданий ОСОБА_6 зазначає про її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу іпросила її задовольнити.
Виправданий ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 вважали подану касаційну скаргу необґрунтованою і просили залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, суд прийняв рішення про відмову прокурору ОСОБА_8 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку, керуючись тим, що переконливих причин поважності для поновлення такого строку державний обвинувач у клопотанні не навів.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції погоджується і касаційний суд.
Положеннями ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а згідно з ч. 3 цієї статті, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде для його поновлення.
При цьому ч. 1 ст. 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.
Суд звертає увагу, що під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
Вказане узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03; п. 41, рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine) від 29 жовтня 2015 року, заява № 32053/13, п. 47).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області прокурор ОСОБА_8 , не погоджуючись із вироком Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , 25 травня 2021 року подав на нього апеляційну скаргу (т. 9, а.к.п. 208238).
За ухвалою від 10 червня 2021 року суддя-доповідач Київського апеляційного суду повернув зазначену скаргу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України як таку, що подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу (т. 9,

а.к.п. 243245).
Як установив суддя-доповідач, за постановою керівника Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 16 березня 2021 року змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000079 від 25 травня 2016 року та визначено її у складі лише прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 . Відомостей про те, що керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 включений до складу групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, ці матеріали не містять.
11 червня 2022 року копію зазначеного судового рішення апеляційний суд направив до Вишгородської окружної прокуратури, а 17 червня 2022 року воно було отримано адресатом (т. 9, а.к.п. 246, т. 10, а.к.п. 127).
18 червня 2022 року прокурор ОСОБА_8 повторно подав апеляційну скаргу на вищезазначений вирок суду разом із клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження (т. 10, а.к.п. 136).
Відмовляючи прокурору у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вироку, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для його поновлення відсутні. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що під час проголошення вироку суду першої інстанції прокурор був присутнім та у той самий день 27 квітня 2021 року отримав копію вироку. Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, державний обвинувач фактично зазначив про свою незгоду із ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року, якою його апеляційну скаргу було повернуто. Прокурор не був позбавлений можливості, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК України, оскаржити її в касаційному порядку, однак таким правом не скористався та не навів інших переконливих причин пропуску вказаного строку.
Колегія суддів погоджується із вищезазначеними висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для поновлення прокурору строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду від 27 квітня 2021 року.
Ухвала Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року вмотивована та відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Обґрунтованих доводів на спростування висновків апеляційного суду щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження касаційна скарга не містить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на вирок Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3