Справа № 447/1566/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/337/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9
адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до десяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 19 березня 2020 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 19 березня 2020 року, близько 15:41 год., знаходячись в приміщенні літньої кухні господарства по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта №1056/2020-т від 30 березня 2020 року, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті своєму синові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останньому правою рукою один удар кухонним ножем в область грудної клітки зліва (серця), спричинивши проникаючу колото-різану рану на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до гострого малокрів`я внутрішніх органів, які згідно висновку судово-медичної експертизи №33/2020 від 20 квітня 2020 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, внаслідок чого останній помер до приїзду працівників швидкої допомоги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_6 як умисне вбивство, оскільки не здобуто доказів спрямованості умислу обвинуваченого саме на заподіяння смерті потерпілому, а відтак вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Наголошує, що постановляючи обвинувальний вирок суд зазначив, що визначальними для колегії суддів є показання свідка ОСОБА_12 матері потерпілого та дружини обвинуваченого, які прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 19 березня 2020 року, однак такі, на думку апелянта, є нечіткими і непослідовними, викладені неповно та суперечать об`єктивній реальності, а також висновкам експертиз і показанням інших свідків.

Вважає, що показання свідка ОСОБА_13 та слідчий експеримент проведений з її участю є недопустимими доказами, на яких не може ґрунтуватися рішення суду.

Акцентує, що про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 свідчить те, що ні до нанесення удару ні безпосередньо після такого, потерпілий не вбачав загрози своєму життю і не вчиняв у зв`язку з цим жодних дій.

Крім цього, звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався надати потерпілому посильну допомогу.

Також, покликається на те, що суд першої інстанції незаконно визнав обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така не підтверджується жодними об`єктивними доказами.

Заперечує факт вживання алкоголю обвинуваченим ОСОБА_6 до події злочину та стверджує, що останній випив горілки вже після заподіяння тілесного ушкодження потерпілому.

Апелянт зазначає, що місцевий суд не врахував пом`якшуючу вину обставину, передбачену ст. 66 КК України, а саме, щире каяття, надання допомоги потерпілому одразу після вчинення злочину. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення не намагався втекти чи знищити сліди злочину.

Наголошує, що при призначенні покарання належним чином не враховано і особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є похилого віку, пенсіонер, раніше до відповідальності не притягався, позитивно характеризується по місцю проживання, скарг на його поведінку не надходило.

Вважає, що постановляючи вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд незаконно послався на ряд недопустимих доказів.

Акцентує на порушеннях, допущених працівником поліції під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні умисного вбивства.

Окрім цього, покликається на те, що для проведення судово-токсикологічної експертизи, судово-імунологічних експертиз та судово-цитологічних експертиз, використовувалися взірці крові підозрюваного ОСОБА_6 , отримані з порушенням вимог КПК України.

Зазначає, що за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності висновку додаткової судово-медичної експертизи, згідно якого тілесне ушкодження у ОСОБА_11 за механізмом удару могло утворитись при обставинах вказаних свідком ОСОБА_13 під час проведення допиту та слідчого експерименту, судом першої інстанції було відхилено клопотання сторони захисту про проведення повторної судово-медичної експертизи.

Вважає за необхідне дослідити докази, а саме показання потерпілої, свідків та ряд письмових доказів.

Просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання в межах санкції статті.

В подальшому, а саме 20 вересня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_6 подав зміни до апеляційної скарги свого захисника, зі змісту яких вбачається, що останній визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро кається і заперечує щодо твердження суду про вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що для «хоробрості» на горищі випив пляшку горілки, перед тим, як намагався покінчити життя самогубством (повіситись).

Просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити призначене покарання.

Також, 22 вересня 2022 року подав зміни до своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисник адвокат ОСОБА_7 , в яких просить змінити вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 115 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просять пом`якшити призначене обвинуваченому покарання та виключити обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, виступ представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 і думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, логічно пов`язаними між собою, про що вірно зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення та інші обставини.

Санкція інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Таким чином, суди при призначенні покарання в кожному випадку, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад, оскільки саме через останні, реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованост,і та враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відтак, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції навів, однак не в повній мірі дотримався вищезазначеного.

П.1 ч.1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім цього, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , як обставину, що обтяжує таке, визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, покликаючись на висновок експерта №1056/2020-т від 30 березня 2020 року (т.2 а.с. 88).

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 як в суді першої, так і апеляційної інстанції заперечував вищенаведене та ствердив, що вживав алкоголь після вбивства сина перед спробою самогубства.

Проаналізувавши матеріали справи, зокрема пояснення потерпілої та свідків, колегія судів приходить до висновку, що такі не містять у собі жодних об`єктивних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 19 березня 2020 року вчинив інкримінований йому злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сам по собі висновок експерта без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення наявності обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченої п.13 ч.1 ст. 67 КК України.

Відтак наведене, на переконання колегії суддів, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, вирок підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини судового рішення обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, враховуючи дані про обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою похилого віку, пенсіонером, раніше до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується по місцю проживання, та з огляду на особливості індивідуалізації покарання і посткримінальну поведінку обвинуваченого, що виразилась у визнанні вини та в осуді вчиненого ним протиправного діяння і щирому, а не формальному каятті останнього, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, що в даному конкретному випадку, буде необхідним і достатнім для його виправлення, оскільки значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, при цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2022 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 115 КК України до семи років позбавлення волі.
Виключити з обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4