Справа № 161/4547/22
Провадження № 1-кп/161/613/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 квітня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 24 лютого 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого,не працюючого, раніше судимого:

12.04.2021 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , зазначений кримінальний проступок вчинив за таких обставин.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2021 ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. З 27.08.2021 засуджений поставлений на облік Луцького РВ філії ДУ «Центру пробації» у Волинській області, при цьому, належним чином письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку.

В подальшому, 27.08.2021 засудженого ОСОБА_4 направлено до КП «Луцький зоопарк», що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Глушець, 16, та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 01.09.2021.

Однак, засуджений ОСОБА_4 будучи відповідно до ст. 37 КВК України зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт 01.09.2021, 02.09.2021, 06.09.2021, 07.09.2021, 08.09.2021, 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021, 14.09.2021, 15.09.2021, 16.09.2021, 17.09.2021, 20.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 27.09.2021, 28.09.2021, 29.09.2021, 30.09.2021 без поважних причин не з`явився для відпрацювання громадських робіт. Надалі, у зв`язку з неявкою засудженого без поважних причин до місця відпрацювання громадських робіт, графік відпрацювання громадських робіт на жовтень, листопад, грудень 2021 року, а також січень 2022 року не складався.

У подальшому, після складання графіку на лютий 2022 року, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 , допустив неявки до місця відпрацювання громадських робіт без поважних причин 16.02.2022, 21.02.2022, 23.02.2022 та громадські роботи у повному обсязі не відпрацював, що згідно вимог ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю та показав, що дійсно вона за вказаних обставин, місця та часу вчинив даний проступок. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив кримінальний проступок, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту із застосуванням ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з розрахунку одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, призначає йому остаточне покарання у виді арешту.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень так і іншими особами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2021 року з розрахунку один день арешту - вісім годин громадських робіт та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 5 (п`яти) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: