СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6974/22
пр. № 1-кп/759/1023/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0002001, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полонне, Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, старший солдат ВЧ- НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.02.2022 Печерським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , 10.09.2021, приблизно oll годині 35 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Zara», розташованого по вул. Берковецька, 6-Д в м. Києві, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить TOB «ЗАРА УКРАЇНА» на загальну суму 2498 грн. 34 коп. (без ПДВ), однак не довів злочин до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Так, ОСОБА_3 , 10.09.2021, приблизно о 11 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Zara», розташованого по вул. Берковецька, 6-Д в м. Києві, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно з даного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 10.09.2021 приблизно oll годині, перебуваючи у торговій залі вказаного магазину, проходив між торговими рядами, де звернув увагу на чоловічий одяг, які вирішив повторно, таємно викрасти. При цьому, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, він взяв із полиць товари, що належить TOB «ЗАРА УКРАЇНА», а саме:
-сорочка у кількості 1 шт., вартістю 1249 грн. 17коп. (без ПДВ);
-жилет у кількості 1 шт., вартістю 1249 грн. 17 коп. (без ПДВ),а всього майна на загальну суму 2498 грн. 34 коп (без ПДВ).
Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, не розрахувавшись за вказане чуже майно, яке попередньо сховав до власного портфелю чорного кольору, що знаходився при ньому, вийшов через сигнальні рамки та направився до виходу із приміщення магазину, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак довести злочин до кінця ОСОБА_3 , не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони вищевказаного магазину, з наявним при ньому чужим майном, яке належить TOB «ЗАРА УКРАЇНА».
Таким чином, ОСОБА_3 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно 10.09.2021, приблизно об 11 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Zara», розташованого по вул. Берковецька, 6-Д в м. Києві, звернув увагу на чоловічий одяг: сорочку та жилетку. Не маючи коштів на їх придбання, зняв їх з вішалок, зайшов до примірочної та сховав їх до свого рюкзака. З викраденим спробував вийти з магазину, однак при виході спрацювала сирена і до нього підійшов охоронець, якому він добровільно віддав викрадені речі.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
Крім того, обвинувачений та його захисник зазначили, що на даний час ОСОБА_3 проходить службу у ВЧ - НОМЕР_1 на посаді стрільця зенітника, тому просили з урахуванням вказаних обставин та з урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини, повного відшкодування потерпілій стороні завданої шкоди при призначенні покарання, застосувати положення ст. 69 КК України.
Представник потерпілої юридичної особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, кваліфіковані правильно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - ту обставину, що викрадене майно повернуто потерпілій стороні обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне. Крім того, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить факт проходження служби в лавах Збройних Силах України.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також враховує, факт відшкодування завданої шкоди потерпілій стороні. Крім того, зважаючи, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України на території нашої держави введено воєнний стан, який на даний час продовжено до 23 серпня 2022 року. Обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем ВЧ - НОМЕР_1 , проходить службу на посаді стрільця зенітника, на даний час перебуває в місці постійної дислокації ВЧ, яка з метою відбиття збройної агресії і захисту території держави може бути передислокована в місця ведення бойових дій, суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України і призначення іншого виду покарання не пов`язаного із обмеженням чи позбавленням волі, яке не передбачене санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують декілька обставин, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, з врахуванням особи засудженого того факту, що він проходить військову службу, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Як вбачається, із матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, 03.02.2022 його було засуджено вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вказаний кримінальний проступок обвинуваченим було вчинено 09.09.2021. Оскільки, новий злочин обвинуваченим вчинено після вчинення кримінального проступку, однак до постановлення попереднього вироку, то в даному випадку при призначенні остаточного покарання за ці кримінальні правопорушення, підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за цим вироком слід приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 03.02.2022 ЄУ №757/4787/22-к за ч. 2 ст. 15 ст. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.
Разом із тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, оскільки за цим вироком обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу, а за вироком Печерського районного суду міста Києва від 03.02.2022 у виді громадських робіт, ці покарання слід виконувати самостійно.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Вирок Печерського районного суду міста Києва від 03.02.2022 ЄУ №757/4787/22-к за ч. 2 ст. 15 ст. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт виконувати самостійно.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази:
-СD-R диск об`ємом 700 МВ/80 min, з записом з камери відео спостереження, яка розташована в приміщенні магазину «Зара», за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.
-чоловічу сорочку та жилет, які передані на відповідальне зберігання директору мазазину ОСОБА_6 залишити у їх власності.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, надіслати обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та представнику потерпілої юридичної особи.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1