г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2080/22
Номер провадження 1-кп/213/254/22
В И Р О К
Іменем України

27 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження №0000177 від 05 вересня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Родатичи, Городецького району, Львівська області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , водія 2 відділення спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення, 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення:
прокурора - ОСОБА_4 ,

сторони захисту:
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000177:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), перебуваючи на посаді водій 2 відділення спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдата, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 10 серпня 2022 року самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_3 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд за місцем свого проживання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 13 вересня 2022 року близько 10 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).
13.09.2022р. між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 , з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, в приміщенні прокуратури укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, обвинувачений зобов`язався визнати вину в суді; та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_3 , який приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем служби, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості з застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України та з застосуванням ст. 53 КК України призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень. У зв`язку із цим, ОСОБА_3 , керуючись положеннями ст. 26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та Криворізьку спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.

Обвинуваченому було роз`яснено, що в разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст. 476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник кожний окремо - просили затвердити угоду. Обвинувачений також підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнав повністю.

Розглянувши в підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, думку прокурора та захисника про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

При укладенні угоди враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, обставини, які пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості.

Судом встановлено, що угода укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 407 ч.5 КК України, за ознаками: самовільне залишення місця несення військової служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем, призваним за мобілізацією.
Злочин відноситься до категорії тяжких.
Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314,374, 375, 395, 472, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13.09.2022 року укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_3 винним за ст.407 ч.5 КК України і призначити узгоджену між сторонами міру покарання, з застосуванням ст.ст.53,69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000177 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті №213/2080/22 (1-кп/213/254/22).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .