Справа № 752/7895/22
Провадження № 1-кс/752/2611/22
У Х В А Л А

13 липня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження №0000888 від 08.07.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 в якому просить накласти арешт на перепустку № НОМЕР_1 з реквізитами на ній: «BMW», « НОМЕР_2 », « ОСОБА_4 », та перепустку № НОМЕР_3 , без заповнених реквізитів, які поміщено до спеціального пакету №7022122.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності зазначив, що вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.
Слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власників майна, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.
Із матеріалів клопотання вбачається, що упровадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 08.07.2022 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2022 за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, поруч з мостом Південним, співробітниками управління патрульної поліції в м. Києві зупинено транспортний засіб «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого виявлено дві перепустки для безперешкодного проїзду через блок-пости з ознаками підробки.

Під час огляду місця події, на підставі ч. 1 ст. 237 КПК України, 07.07.2022, в період часу з 14:33 години до 14:50 години, за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, поруч з мостом Південним, виявлено та вилучено перепустку № НОМЕР_1 з реквізитами на ній: «BMW», « НОМЕР_2 », « ОСОБА_4 », та перепустку № НОМЕР_3 , без заповнених реквізитів, які поміщено до спеціального пакету №7022122.

08.07.2022 року постановою дізнавача про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 було визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № №0000888 від 08.07.2022 перепустку №КО 005747 та перепустку № НОМЕР_3 , та залишено при матеріалах кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що на підставі зазначеного, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, до матеріалів клопотання долучена постанова дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 08.07.2022, якою перепустку № НОМЕР_1 та перепустку № НОМЕР_3 визнано речовими доказами у кримінальному проваджені №0000888 від 08.07.2022 року та залишино при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч.ч. 10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого або прокурора.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Матеріали, додані до клопотання, обгрунтовано наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
При застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею враховано вимоги ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, а саме арешт на майно накладається з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що прокурором в клопотанні доведено, що з метою забезпечення збереження речових доказів у органу досудового розслідування виникла обґрунтована потреба у накладенні арешту, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України,-
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на перепустку № НОМЕР_1 з реквізитами на ній: «BMW», « НОМЕР_2 », « ОСОБА_4 », та перепустку № НОМЕР_3 , без заповнених реквізитів, які поміщено до спеціального пакету №7022122, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000888 від 08.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1