провадження №: 1-кс/752/74/22
У Х В А Л А
про арешт майна
23.06.2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 10004849, відомості щодо якого внесені 10.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому цивільний позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_4 користуватись та розпоряджатись вказаним майном, а також просить зупинити виконання Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2021 по справі №367/287/18.
Своє клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 10004849, відомості щодо якого внесені 10.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В матеріалах клопотання ОСОБА_3 вказує на те, що 12.02.20215 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від імені якої діяв ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 . Відповідно до вказаних договорів, будинок та земельну ділянку було продано за 556 400 грн., що еквівалентно 21 400 доларів США, які ОСОБА_3 отримала готівкою, як позику.

Крім того, цього дня було укладено попередній договір купівлі-продажу цього ж самого будинку та земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов`язався 12.09.2015 продати, тобто фактично повернути назад ОСОБА_3 вказаний будинок та земельну ділянку, але за ціною збільшеною на 3% річних, які ОСОБА_3 повинна була сплачувати ОСОБА_6 щомісяця.

В подальшому, ОСОБА_6 ОСОБА_3 щомісяця сплачувала ОСОБА_6 грошові кошти, відповідно до домовленостей, однак при настанні строку укладення основних договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, ОСОБА_6 почав уникати зустрічей та отримати грошові кошти, з метою продовження строку дії попереднього договору та збільшення вартості майна.

В подальшому, ОСОБА_6 всупереч умов попереднього договору діючи від імені ОСОБА_5 продав будинок та земельну ділянку ОСОБА_4 , тим самим позбавивши сім`ю ОСОБА_3 майна та завдавши їм значного збитку.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 , спрямованого на відшкодування завданих матеріальних збитків, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

В судове засідання ОСОБА_3 з`явилась, вимоги викладені в клопотанні підтримала та просила їх задовольнити. Разом з цим, подала заяву про долучення доказів у справі, з якої вбачається, що слідство не заперечує щодо накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього документи, а також матеріали кримінального провадження, вважає необхідним задовольнити клопотання частково, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 10004849, відомості щодо якого внесені 10.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, 10.11.2021 ОСОБА_3 визнано потерпілою та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 10004849, відомості щодо якого внесені 10.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілої та постановою слідчого.

В матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 3 920 848, 93 грн. (3 мільйони дев`ятсот двадцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень дев`яносто три копійки). А також просить стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 50 000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).

Із матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається, що Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2021 по справі №367/287/18 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю.

На виконання ухвали про забезпечення доказів від 24.12.2020 по справі №367/6667/19 Приватний нотаріус ОСОБА_12 надав до суду нотаріальні справи (вих. №362/01-16 від 12.03.2021) щодо укладених Договору купівлі-продажу земельної ділянки, Договір купівлі-продажу садового будинку. Попереднього договору, в тому числі квитанцію №1 від 12.02.2015 на суму 556 400, 00 грн., яка здійснена платником ОСОБА_5 , банк платника: «Філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», відділення №14, за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 24-А. Отримувач: ОСОБА_3 . Банк отримувача: «Філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», відділення №14, за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 24-А. Призначення платежу: внесення коштів від ОСОБА_5 на п/рахунок ОСОБА_3 згідно Договору купівлі-продажу від 12.02.2015.

Разом з цим, із листа АТ Банк «Фінанси та кредит» від 27.07.2021 зазначено, що за даними АБС SR Bank ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не була клієнтом АТ Банк «Фінанси та кредит», що вказує на те, що ОСОБА_3 не отримувала грошові кошти за договором купівлі-продажу від 12.02.2015.

Крім того, постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_13 від 01.09.2021 будинок за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №10004849.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Оскільки кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_3 завдано майнової шкоди у розмірі 3 920 848, 93 грн. (3 мільйони дев`ятсот двадцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень дев`яносто три копійки), останньою подано цивільний позов в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає обґрунтовану потребу досудового розслідування, яка виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, визначений пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України.

Слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна враховує: правові підстави для арешту майна, а саме: наявність збитків завданих потерпілій ОСОБА_3 і відшкодування яких можливо за рахунок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також наявність можливих дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Отже, вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя приймає до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та позицію потерпілої сторони щодо підстав накладення арешту на майно.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до частини 11 статті 170 КК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи розмір завданих збитків, позицію потерпілої сторони у кримінальному провадженні, вважає неможливим застосування найменшого обтяжливого способу арешту майна, оскільки це призведе до непередбачуваних наслідків, у тому числі відчуження вказаного нерухомого майна на користь третіх осіб, а тому слідчий суддя вважає необхідним застосувати заборону до ОСОБА_4 користуватись та розпоряджатись вищевказаними нерухомим майном.

Разом з цим, вимоги щодо зупинення виконання Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2021 по справі №367/287/18, діючи в межах, наданих Кримінальним процесуальним Законом повноважень є не коректними, оскільки такі питання вирішуються в рамках цивільного судочинства.

З огляду на викладене та враховуючи наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розміру завданої шкоди потерпілій ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що у зв`язку з цим виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення клопотання про арешт майна, до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_4 користуватись та розпоряджатись вказаним майном.
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором та цивільним позивачем та/чи його представником у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1