Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/64/22, за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2022.

Цією ухвалою задоволено частково клопотаннястаршого слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.04.2022 включно з визначенням застави у розмірі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1736700 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч сімсот) грн., щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Руська Мокра, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, депутата Усть-Чорнянської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, працюючого лісничим Мокрянського лісництва ДП «Мокрянського ЛМГ», не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.5 ст.27, ст.246, ч.1 ст.366 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2020 за № 0000311.
Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Закарпатська область Тячівський район), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000311 від 17.06.2020, щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-2-

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що П`ятим слідчим відділом (із дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000311 від 17.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ст.246 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що наказом директора державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі ДП Мокрянське ЛМГ») №367/к від 25.10.2010 ОСОБА_6 призначено майстром лісу Мокрянського ЛГМ.

Наказом директора державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі ДП Мокрянське ЛМГ») №164/к від 01.09.2016, ОСОБА_6 призначено виконуючим обов`язки лісничого Мокрянського ЛГМ.

Наказом директора державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства №159/к від 26.05.2017, ОСОБА_6 з 26.05.2017 призначеного лісничим Мокрянського ЛГМ.

Таким чином, перебуваючи на вказаних посадах ОСОБА_6 є службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, несучи повну матеріальну відповідальність, при цьому останній неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого завдано істотної шкоди державним та громадським інтересам за таких обставин.

Відповідно до ст.1 Статуту державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» засноване на державній власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 06.06.2003 №103 «Про реорганізацію Усть-Чорнянського держлісомисливгоспу», є правонаступником Усть-Чорнянського державного лісомисливського господарства та державного підприємства «Буштинське лісове господарство», реорганізованого відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 20.07.2011 №516, у відповідній частині розподільних балансів, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Статтею 89 Лісового кодексу України (надалі Кодекс) визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління.

Відповідно до статті 90 цього Кодексу, основними завданнями державної лісової охорони є здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Згідно «Положення про державну лісову охорону» (надалі Положення) затвердженого постановою Кабвінету Міністрів України №976 від 16.09.2009, майстер лісу відноситься до посадових осіб державної лісової охорони, яка відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», має статус правоохоронного органу.

Згідно пункту 7 Положення, посадові особи держлісохорони відповідно до покладених на неї завдань мають право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку ліси, що перебувають у власності чи користуванні громадян і

-3-

юридичних осіб; перевіряти в установленому порядку в громадян і юридичних осіб наявність дозволів та інших документів на використання лісових ресурсів і користування лісами та на право полювання і використання ресурсів державного мисливського фонду; проводити перевірки додержання лісокористувачами, власниками лісів та користувачами мисливських угідь вимог нормативно-правових актів і нормативних документів з питань ведення лісового господарства та у галузі мисливського господарства та полювання; складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; доставляти особу, яка порушила лісове законодавство або законодавство у галузі мисливського господарства та полювання, до органів Національної поліції або в органи місцевого самоврядування у разі неможливості встановлення його особи на місці вчинення правопорушення для складення протоколу про адміністративне правопорушення; зупиняти на території лісового фонду транспортні засоби та проводити огляд транспортних засобів, знарядь, добутих деревини та інших продуктів лісу; надсилати у відповідні державні органи матеріали про притягнення осіб, які порушили лісове законодавство, або законодавство у галузі мисливського господарства та полювання, до дисциплінарної, адміністративної і кримінальної відповідальності; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також у галузі мисливського господарства та полювання; безперешкодно відвідувати територію і приміщення юридичних осіб, які провадять діяльність, пов`язану з добуванням, зберіганням або переробленням деревини та інших продуктів лісу, з метою здійснення нагляду за законністю їх використання; визначати за затвердженими таксами і методиками розмір збитків, завданих лісовому господарству, та шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання; видавати обов`язкові для виконання приписи з питань, що належать до їх повноважень тощо.

Відповідно до посадової інструкції майстер лісу Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське лісомисливське господарство», затвердженої директором ДП «Мокрянське ЛМГ», з якою ОСОБА_6 25.10.2010 ознайомлений під розпис, як майстер лісу, наділений повноваженнями здійснювати контроль за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях; перевіряти додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил пожежної безпеки в лісах, правил відпуску лісу на пні, правил рубання лісу; складати протоколи про порушення лісового законодавства; затримувати у встановленому порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень; нести матеріальну відповідальність за збереження та відпуск лісопродукції, товарно-матеріальних цінностей, а також за стан новостворених лісових культур до переводу їх у вкриті лісом землі на майстерській лісодільниці.

Перебуваючи на посаді майстра лісу ОСОБА_6 , згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та згідно ст.1 Положення про державну лісову охорону затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, являвся працівником правоохоронного органу, до прямих обов`язків якого, серед іншого, входило здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства та використання лісових ресурсів, складання протоколів про правопорушення у сфері охорони та захисту лісів, тощо.

Відповідно до п.36 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення віднесено до документів дозвільного характеру.

-4-

Пунктом 1 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761, передбачено умови та механізм видачі лісорубного або лісового квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів.

Лісорубний або лісовий квиток є основним документом на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів, ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягаю збереженню, ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів (п.2 Порядку).

Відповідно до п.36 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення віднесено до документів дозвільного характеру.

Пунктом 1 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761, передбачено умови та механізм видачі лісорубного або лісового квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів. Лісорубний або лісовий квиток є основним документом на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів, ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню, ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів (п.2 Порядку).

Одночасно встановлено, що у відповідності до лісорубного квитка серії 02 ЛРБ № 467259 від 12.05.2015, надано дозвіл на проведення в Мокрянському лісництві ДП «Мокрянську ЛМГ» суцільно-санітарної рубки, зокрема у кварталі 12 виділі 54 площею 3,7 га різних порід дерев та у відповідності до лісорубного квитка серії 02 ЛКБ №452190 від 10.09.2015.

При цьому, майстер лісу ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубки дерев у кварталі 12, виділі 57, 58 та 59 Мокрянського лісництва, будучи працівником органу - державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, володіючи інформацією про те, що окремі особи виявили бажання придбати деревину за нижчими цінами, вступивши у попередню змову із лісничим ОСОБА_12 , помічником лісничого ОСОБА_13 , перебуваючи у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_12 , вийшовши за межі власної майстерської дільниці надав незаконну вказівку лісорубам ДП «Мокрянське ЛМГ» на здійснення розроблення лісосіки у кварталі 12, виділі 57, 58 та 59 для проведення порубок лісу в осінньо-зимовий період 2015 року поза межами затвердженого планом проведення санітарно суцільних рубок.

У подальшому, вказаний факт здійснення незаконних рубок 677 дерев різних порід виявлено правоохоронними органами під час проведення оглядів місць рубок та підтверджено Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок проведення незаконної рубки 677 дерев різних порід у кварталі 12 виділах 57,58,59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», складає 5339899,04 грн., а саме: у кварталі 12 виділі 57 Мокрянського лісництва - 3108220,70 грн., у кварталі 12 виділі 58 Мокрянського лісництва - 1356312,24 грн., у кварталі 12 виділі 59 Мокрянського лісництва - 875366, 10 грн.

-5-

Зважаючи на викладене, внаслідок перевищення ОСОБА_6 своїх службових повноважень охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоров`я довкілля та користування природними ресурсами, заподіяно шкоду в розмірі 5339899,04 грн., яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на час вчинення злочину, що є тяжкими наслідками.

Таким чином, огрнан обвинувачення зазначає, що є достатні підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді майстра лісу Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛГ», маючи значний досвід роботи у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів отриманий за період трудової діяльності, достовірно знаючи, що відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубки дерев у кварталі 12, виділах 57, 58 та 59 Мокрянського лісництва, будучи працівником органу державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, володіючи інформацією про те, що окремі особи виявили бажання придбати деревину за нижчими цінами, вступивши у попередню змову із лісничим ОСОБА_12 , помічником лісничого ОСОБА_13 , та при цьому маючи у власному користуванні спеціальну техніку для перевезення та трелювання зрубаної деревини, залучивши бригади лісорубів ДП «Мокрянського ЛМГ» та надавши для проведення незаконної порубки деревини вищевказану техніку, сприяв незаконній порубці дерев у лісах протягом осінньо-зимового періоду 2015 року на території кварталу 12, виділів 57, 58 та 59 Мокрянського лісництва. При цьому протягом осінньо-зимового періоду 2015 року на території кварталу 12, виділів 57,58 та 59 Мокрянського лісництва ОСОБА_6 , особисто забезпечував контроль за проведенням незаконних рубок на місцевості, шляхом надання відповідних вказівок та порад.

У подальшому, вказаний факт здійснення незаконних рубок 677 різних порід виявлено правоохоронними органами під час проведення оглядів місць рубок та підтверджено Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок проведення незаконної рубки 677 дерев різних порід у кварталі 12 виділах 57,58,59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», складає 5339899,04 грн. та є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ст.246 КК України.

Крім того, перебуваючи на посадах майстра лісу, виконуючого обов`язки лісничого та лісничого Мокрянського лісництва ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубки дерев за межами матеріалами відводу будучи працівником органу - державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, володіючи інформацією про те, що окремі особи виявили бажання придбати деревину за нижчими цінами, будучи причетним до незаконної порубку лісу у лісових ділянках, які перебували у віданні лісничого Мокрянського лісництва ОСОБА_12 , а саме у кварталі 12 виділі 57,58 та 59. В подальшому під виглядом суцільних санітарних рубок, вирубки дерев на території ввірених ОСОБА_12 , зокрема 373 дерев

-6-

різної породи, які не були відведені в рубку, тобто на які не було виписано лісорубного квитка, в кварталі 12 виділі 57, проведення рубок 172 дерев різних порід у кварталі 12 виділу 58, проведення рубки 132 дерев різних порід у кварталі 12 виділу 59, після чого, незаконно зрубані дерева були реалізовані невстановленим особам за невстановлених обставин.

При цьому, з метою створення документального укриття факту здійснення порубки лісу за межами дозвільних документів та уникнення відповідальності за свої злочинні дії по завершенню проведення лісосіки, працівники Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» зокрема ОСОБА_6 , будучи у складі комісії лісового обходу (майстерської дільниці) №4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», який складається з кварталів №№ 12, 16,21,22,23, завірив своїм підписом акти планової ревізії №4 від 07.11.2016, 11.04.2017, 30.11.2017 та 19.04.2018, згідно яких встановлено відсутність незаконних рубок дерев при проведеному ревізією обході (майстерської дільниці) №4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ».

В свою чергу, ОСОБА_6 будучи службовою особою правоохоронного органу, достовірно знаючи, що вказані в Актах планової ревізії №4 від 07.11.2016, 11.04.2017, 30.11.2017 та 19.04.2018, відомості не відповідають дійсності, а саме те, що огляди на місцевості не проводилися, не перевірялись порушення під час проведення суцільно-санітарної рубки, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в період з 07.11.2016 по 19.04.2018, більш точний час встановити не представилося можливим, умисно всупереч інтересам служби, перебуваючи на території ДП «Мокрянське ЛМГ» підписав вказані офіційні документи, а саме: акти планової ревізії обходу №4 від 07.11.2016; №4 від 11.04.2017; №4 від 30.11.2017; №4 від 19.04.2018, чим засвідчив відомості відображені в них, як службова особа.

Своїми діями ОСОБА_6 склав завідомо неправдивий офіційний документ, тобто вчинив службове підроблення.

Таким чином, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

09.02.2022 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28 - ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ст.246 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27, ст.246 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки, зокрема те, що перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та незаконно впливати на свідків злочину. При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував і дані про особу ОСОБА_6 . Даних, які б вказували на неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено. Враховуючи вищенаведене, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 та з метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України,

-7-

слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а самесімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Переконаний, що пред`явлена йому підозра є не обґрунтованою, а заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені. Заперечує свою причетність до інкримінованих йому злочинів та стверджує, що зі змісту повідомлення про підозру не можливо достовірно встановити, вчинення яких саме протиправних дій ставиться йому у вину. Разом з тим, матеріали кримінального провадження також не містять доказів, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленої йому підозри. До того ж, слідчим було порушено порядок вручення йому повідомлення про підозру, оскільки він є депутатом місцевої ради, а тому повідомлення про підозру могло бути здійснено лише Генеральним прокурором або його заступником чи керівником відповідної обласної прокуратури. Окрім того, слідчий суддя застосувавши йому, як депутату місцевої ради, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не повідомив про це відповідну раду. У контексті перевірки обґрунтованості підозри, слідчим суддею також незаконно було відмовлено стороні захисту у допиті свідка ОСОБА_14 . Також, піддає сумніву правильність кваліфікації його дій органом досудового розслідування. Сам текст підозри, на його думку, є некоректним та не конкретизованим, містить набір заздалегідь заготовлених речень, не розкрито об`єктивну сторону злочину, не можливо встановити майновий чи службовий це злочин, за обставинами злочину він не є суб`єктом його вчинення. Підозрюваний вважає, що слідчим у клопотанні, а слідчим суддею в ухвалі не доведено й ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки відсутні будь-які докази, які б підтверджували їх існування. Вказує, що має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, тривалий час проживає за однією адресою з великою родиною, раніше злочинів не вчиняв до кримінальної відповідальності не притягувався, і наразі немає наміру ухилятись від слідства та суду, буде дотримуватись належної процесуальної поведінки. Вважає, що сама лише тяжкість злочину, у якому він підозрюється не може бути підставою для застосування йому найсуворішого запобіжного заходу. Зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України та практиці ЄСПЛ. Окрім того, на його думку, слідчий суддя визначив йому надто високий розмір застави, який є заздалегідь непомірним для нього та таким, що не співвідносить з даними про його особу та майновим станом. Зазначає, що слідчий суддя визначив розмір застави пропорційно до розміру завданої злочином шкоди, що суперечить норма КПК України та практиці ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Захисник ставить під сумнів обгрунтвоаність пред`явленої ОСОБА_6 підозри, вважає, що така не доведена належними та допустимими доказами, ґрунтується на упереджених свідченнях зацікавлених осіб, яких свого часу, за ініціативи ОСОБА_6 було відсторонено від посад та притягнуто до відповідальності за незаконну порубку дерев. Вважає також, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не обґрунтовано не можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язано із триманням під вартою. Переконаний, що під час винесення ухвали слідчий суддя не врахував вимоги ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини та практику ЄСПЛ.

-8-

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримав апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора про безпідставність апеляційних скарг та законність ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 не підлягають до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих

-9-

запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що П`ятим слідчим відділом (із дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000311 від 17.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.28 - ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28 - ч.3 ст.365 КК України.

09.02.2022 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28 - ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.5 ст.27 - ст.246 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 14.02.2022 за клопотанням старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 , ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.04.2022 та визначено заставу у розмірі сімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 736 700 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.
Відповідно до положень ст.ст.177,183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів

-10-

досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.5 ст.27, ст.246, ч.1 ст.366 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжких та тяжких, за одне з яких йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.5 ст.27, ст.246, ч.1 ст.366 КК України, доведена слідчим та прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Згідно до вимог ст.177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.5 ст.27, ст.246, ч.1 ст.366 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме:протоколом огляду місця події - виділу 57 кварталу 12 Мокрянського лісництва «ДП Мокрянське ЛМГ» від 20.10.2021 та фототаблицею до нього; протоколом огляду місця події виділу 58 кварталу 12 Мокрянського лісництва «ДП Мокрянське ЛМГ» від 20.10.2021 року та фототаблицею до нього; протоколом огляду місця події - виділу 59 кварталу 12 Мокрянського лісництва «ДП Мокрянське ЛМГ» від 20.10.2021 та фототаблицею до нього; висновком науково ботанічної експертизи від 08.07.2021, проведеної Національним лісотехнічним університетом України; висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.01.2021 №7919; висновком експерта від 09.12.2021 за №СЕ-19/107-21/10368-ПЧ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.09.2021; протоколом огляду від 11.01.2022; протоколами допиту свідків: ОСОБА_16 від 17.01.2022; ОСОБА_17 від 09.12.2020; ОСОБА_15 від 09.12.2021;

-11-

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_18 від 21.12.2021; наказом від 25.10.2010 за №367/к про переведення ОСОБА_6 ; наказом від 01.09.2016 за №164/к про переведення ОСОБА_6 ; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.10.2021; копіями актів ревізій №4 від 07.11.2016, 11.04.2017, 30.11.2017, 19.04.2018 та іншим матеріалами.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.
Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про порушення процесуального порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, оскільки перевірка порядку вручення повідомлення про підозру не входить до предмету судового розгляду на стадії розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Порядок оскарження повідомлення про підозру регламентований ст.303 КПК України.
Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків у кримінальному провадженні.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої
-12-
підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В сукупності із вищевикладеним для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, є депутатом Усть-Чорнянської селищної ради восьмого скликання, одружений, разом із дружиною виховує трьох неповнолітніх дітей 2005, 2007 та 2010 року народження, з яких старший син є студентом І курсу денної форми навчання за спеціальністю право відокремленого структурного підрозділу Технологічний коледж Національного університету «Львівська політехніка», на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, згідно характеристики селищної ради за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, за період проживання скарг від сусідів на нього не надходило, зарекомендував себе як зразковий громадянин, згідно характеристики за місцем робіт проявив себе кваліфікованим працівником, відповідально ставиться до своїх функціональних обов`язків, претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було, 05.05.2018 нагороджений почесною відзнакою за заслуги перед Закарпаттям та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

На переконання апеляційного суду наведені дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема про його сімейний стан та трудову діяльність, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В супереч доводам апеляційних скарг, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст.ст.5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг в цій частині безпідставними.
На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч.ч.4,5 ст.182 КПК України.
-13-

Враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, та розмір заподіяної майнової шкоди, яка складає 5339899,04 грн., колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі самесімсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою. Це не суперечить положенням абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки заподіяння шкоди в такому великому розмірі є виключним випадком, до того ж кримінальні правопорушення у вчиненні, яких підозрюється ОСОБА_6 носять триваючи характер, наслідками яких є завдання значної шкоди екологічній безпеці та населенню, яке проживає у зазначеній місцевості. Таким чином, на переконання апеляційного суду застава саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене вимоги апеляційних скарг підозрюваного та його захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,182,183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2022, щодо ОСОБА_11 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: