Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 квітня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000476 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2021 року стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Селище Сарненського району Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (далі - КК),
в с т а н о в и в :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2021 року ОСОБА_6 , визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строки 3 роки.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Судом постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 10133,90 грн.
Також вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він приблизно о 23 год. 40 хв. 16 травня 2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, керуючи у темну пору доби технічно несправним мотоциклом марки "VIPER", номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту "а" пункту 2.1., підпункту "б" пункту 2.1., підпункту "ґ" пункту 2.1., підпункту "а" пункту 2.3., підпункту "б" пункту 2.3., підпункту "г" пункту 2.3., пункту 12.2., пункту 16.11. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, рухаючись без захисних мотошоломів разом із пасажиром ОСОБА_7 в с.Селище Сарненського району проїзною частиною вул.Пасіки, котра є другорядною, в напрямку вул. Центральної, яка є головною, перед виїздом на головну вулицю не забезпечив технічну справність керованого ним мотоцикла, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, не надав дорогу мотоциклу "Кіпіоп JL150-70C", без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась вул.Центральною с.Селище Сарненського району зі сторони сільської ради в напрямку м.Сарни Рівненської області, та в межах вул.Центральної, допустив зіткнення із вказаним мотоциклом.
У результаті вказаних подій водій мотоцикла "Кіпіоп JL150-70C" ОСОБА_9 та її пасажир ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_11 - ушкодження середньої тяжкості .
Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 16.11. ПДР, згідно якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, згідно висновку експерта № 3.1-635/20 від 24.07.2020, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить суд вказаний вирок змінити та на підставі ст.ст.75, 76 КК звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В решті вирок - залишити без змін, пославшись на занадто суворе покарання.
В обґрунтування цих вимог зазначив, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання і здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є незрячою.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п.20 постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14 Пленуму Верховного Суду України вказав, що при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Ухвалюючи цей вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Зокрема, судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, не працює, пом`якшуючу покарання обставину, а саме активне сприяння у розкритті злочину та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, зазначену в обвинувальному акті як пом`якшуючу обставину - щире каяття суд не визнав такою, вмотивувавши це з посиланням на прецедентну практику касаційного суду. Також судом враховано досудову доповідь органу пробації, згідно якої, після події дорожньо-транспортної пригоди, яка є предметом розгляду в даному провадженні, обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху 12 разів. За висновком органу пробації ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки його особи для суспільства оцінюється як середній.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому мінімальної міри покарання, передбаченої ч.2 ст.286 КК.
Згідно припису ст.75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Проте з матеріалів даного кримінального провадження колегією суддів не встановлено достатніх обставин, які б беззаперечно свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів без відбування покарання з випробуванням, як це передбачено ст.75 КК..
Також колегія суддів вважає, що встановлених обставин недостатньо для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на менший строк, ніж було призначено місцевим судом.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок місцевого суду є законний, обґрунтований та вмотивований, ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2021 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3