Справа № 559/913/22
Провадження № 1-кп/559/144/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 21.01.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Білогородка, Дубенського району, Рівненської області, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий 19.11.2019 року Демидівським районним судом Рівненської області за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн, 21.02.2020 року Демидівським районним судом Рівненської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, 4 КК України до 3-х місяців арешту, з врахуванням вироку суду від 19.11.2019, 09.04.2020 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ст.ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 126-1, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4, ст. 72 ч. 5 КК України на 3 роки позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 21.02.2020, 02.04.2021 року Млинівським районним судом Рівненської області за ст.ст. 185 ч.2; 70 ч.4; 72 ч.5 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 09.04.2020, ухвалою Володимирецького районного суду від 21.12.2021 звільненого умовно-достроково з не відбутим строком покарання 11 місяців 3 дні, житель АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 в період з 31.12.2021 по 27.04.2022 по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично, на ґрунті неприязних відносин, вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6 , що призвело до їхніх фізичних, психологічних страждань та погіршило якість життя, що виразилось у формі втоми, фізичного болю та дискомфорту, погіршення стану здоров`я, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постановою Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2022. Зокрема, 31.12.2021, близько 15:30 год ОСОБА_4 по місцю свого спільного проживання АДРЕСА_1 , з батьком ОСОБА_6 вчинив щодо останнього дії психологічного насильства, а саме ображав його нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень. Крім того, 02 січня 2022 року, близько 14:44 год ОСОБА_4 по місцю свого спільного проживання з матір`ю ОСОБА_5 , вчинив щодо потерпілої дії психологічного насильства, а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень. Також, 05.01.2022, близько 10:01 год ОСОБА_4 , по місцю свого спільного проживання з матір`ю ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, щодо потерпілої, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою та шарпав за одяг. Продовжуючи свої систематичні дії щодо вчинення домашнього насильства відносно своїх батьків 20.01.2022, близько 22:00 год ОСОБА_4 , по місцю свого спільного проживання з матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_6 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого виражався нецензурною лайкою до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шарпав за одяг батька, погрожував їм фізичною розправою. Крім того, 22.04.2022, близько 16:00 год ОСОБА_4 , по місцю свого спільного проживання з батьком ОСОБА_6 , на ґрунті триваючого конфлікту, реалізовуючи свій протиправний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_6 , наніс кулаком правої руки два удари в обличчя, спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми лобної ділянки голови, поверхневої осадненої рани лобної ділянки голови, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру. Також, 27.04.202, близько 21:00 год ОСОБА_4 , по місцю свого спільного проживання з матір`ю ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо потерпілої, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, виганяв з будинку. Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, погіршення якості її життя та потерпілому ОСОБА_6 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршення якості його життя.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості її життя; та домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо свого батька ОСОБА_6 , що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості його життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він вже змінився та алкоголю не вживає, на нього наводять наклеп, проте він вже був засуджений за домашнє насильство. 20 січня 2022 року батька він не шарпав за одяг, а просто сварилися. 22 квітня 2022 року посварилися з батьком через провокацію мами. 27 квітня 2022 року запитав в мами, що вона хоче від нього, а вона викликала поліцію. Однак, в подальшому після заслуховування потерпілих та свідка, ОСОБА_4 вину визнав повністю у вчинених правопорушеннях, зазначивши що дійсно погрожував батькам фізичною розправою. Був випадок коли вдарив батька. Вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, обіцяє подібного не вчиняти, завірив, що став на шлях виправлення. Просить не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що син 31 грудня 2022 року прийшов випивший додому та почав сваритися з батьком. Син неодноразово знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, коли він не п`є, тоді до нього претензій немає. 22 квітня 2022 року син посварився з нею вранці, а вже ввечері вони з чоловіком змушені були піти до дочки ночувати, бо син розпускав руки до батька, після цього і до тепер батько додому не повертався ночувати. Вона боїться сина, коли він виражається до неї нецензурними словами та погрожує фізичною розправою. Син не пам`ятає, що він робить під час алкогольного сп`яніння. 27 квітня 2022 року ввечері син був п`яний та виганять її з будинку. Практично весь січень 2022 року майже вдома не жила, через поведінку сина. Її емоційний стан сильно погіршився. Пробачити сина вона не може. Просить застосувати максимальну міру покарання для сина, про що написала у письмовій заяві від 17.05.2022.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив слова потерпілої ОСОБА_5 . Повідомив, що син неодноразово погрожував йому та потерпілій. Образи сина супроводжуються постійною нецензурною лексикою. 22 квітня 2022 року почув крики дружини та сина, прийшов до будинку, щоб захистити дружину, після чого син його вдарив в область лоба, двічі. До лікаря не звертався. Боїться сина та просить від нього захистити, зазначивши. що їм з матір`ю тяжко. коли він поряд.

Свідок ОСОБА_7 , будучи рідною сестрою ОСОБА_4 , повідомила, що потерпілі - її батьки і вони не можуть проживати в одному будинку із обвинуваченим, оскільки він здійснює над ними домашнє насильство. Батьки неодноразово втікали до неї додому та ховалися від сина, а вона живе неподалік у цьому ж селі тільки на сусідній вулиці. Коли ОСОБА_4 повинен був повернутися із колонії, вони всі дуже хвилювалися, знаючи його поведінку. Вона ходила до батьків, хвилюючись за них, щоб брат не заподіяв їм нічого поганого. 31 грудня 2021 року побачила брата п`яного біля магазину та захотіла забрати його додому. Забравши його додому, він почав дебоширити та душити батька. Після цього, вона викликала поліцію. Брат почав погрожувати, що він всіх поломає. В період з 31 грудня 2021 року по 09 січня 2022 року батьки проживали в неї, періодично приходивши додому доглядати господарство, після чого брат ображав їх нецензурними словами та морально принижував. 09 січня 2022 року був день народження матері і він прийшов до неї та попросив вибачення. Вона повірила та повернулася додому, але вже за пару днів все повторилося із вчиненям домашнього насильсва, коли брат почав вживати алкоголь. 20 січня 2022 року, коли свідок подзвонила до мами, то почула у трубку мобільного телефону, як брат обзивав її матір, тому, злякавшись за батьків, вона вирішила піти до них. Прийшовши, вона викликала поліцію, в цей час брат закрився в кімнаті та випив пляшку горілки. Коли брат не пив, десь на початку війни, то в дома був спокій. 22 квітня 2022 року в ранці подзвонила мама та сказала, що син до неї чіпляється та обзиває. Вже після обіду прийшовши до батьків, вона побачила батька всього в крові. Фізичний та психологічний стан здоров`я батьків значно погіршився, вони бояться сина. Неодноразово чула погрози фізичною розправою від брата. Вважає, що брат не кається та не зміниться.

Заслухавши обвинуваченого, який попередньо визнавав частково вину, а в подальшому, після заслуховування потерпілих та свідка, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, заслухавши потерпілих та свідка, які вказували на винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення відносно батьків, вина ОСОБА_4 у вчиненні останнього доведена дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_6 від 21.01.2022, від 22.04.2022, 27.04.2022 про вичнення домашнього насильства ОСОБА_4 , протоколом від 20.01.2022 про прийняття зави ОСОБА_5 про вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 та постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28.04.2022 № 559/882/22 про направлення матеріалів справи для внесення відомостей в ЄРДР про вчинення злочину;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 27.04.2022, відповідно до яких потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_8 розказують та показують яким чином ОСОБА_4 вчиняв домашнє насильство відносно потерпілих, як висловлювався, як погрожував фізичною розправою;

- висновком експерта № 29 від 27.04.2022, відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлено підшкірну гематому лобної ділянки голови, поверхневу осадневу рану лобної ділянки голови. Загалом локалізація та механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 може відповідати механізмові, на який вказує він та ОСОБА_5 під час проведення слідчих дій "...наніс кулаком правої руки два удари мені в обличчя...; ... я побачила, що чоловік лежить на дивані на спині, а ОСОБА_10 сидить у нього на тулубі та наносить два удари кулаком правої руки в обличчя...".

Таким чином, враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному обсязі.

Суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України є вірною, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості її життя та домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо свого батька ОСОБА_6 , що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості його життя.

Відповідно до ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.12.2021 № 556/2474/21, ОСОБА_4 умовно-достроково звільно з місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання - 11 місяців 3 дні.

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення аналогічного злочину, даний злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання, свою винуватість у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, ніде не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

При цьому, суд не бере до уваги зазначення обвинуваченим в ході судових дебатів про його каяття та обіцянки не вчиняти аналогічні злочини в майбутньому, адже щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в його постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к.

Обставинами, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує також позицію потерпілих, які вказали на неможливість проживати разом із обвинуваченим, відчуття страху перед ним, бажання призначити максимальну міру покарання, зазначили, що коли обвинувачений поряд із потерпілими, їм дуже тяжко і вони бажають, щоб його поряд не було.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, наслідки його вчинення та особу винного, наявність обставин, які обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують, позицію потерпілих, які є його батьками та категорично висловилися щодо застосування максимальної міри покарання, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити за вчинення даного злочину покарання у виді позбавлення волі ближче до максимального розміру.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З огляду на встановлені вище обставини та вимоги кримінального закону, суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_4 до призначеного за даним вироком покарання, слід частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 02.04.2021 і остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2-х років позбавлення волі.

Суд вважає, що саме такий вид покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на необхідність ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі та враховуючи, що на даний час не застосовано до ОСОБА_4 будь-якого запобіжного заходу, а прокурором заявлено про необхідність взяття ОСОБА_4 під варту у залі суду, суд вбачає підстави для взяття ОСОБА_4 під варту у залі суду.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлений. Судові витрати та речові докази, долю яких необхідно було б вирішувати - відсутні.

Керуючись ст. 126-1 КК України, ст.100, ч.2 ст.124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року та остаточно призначити до відбування ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, взявши під варту у залі суду.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1