Справа № 592/2979/22
Провадження № 1-кп/592/299/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представників цивільних позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000946, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2021, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Максимівщина Білопільського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
у с т а н о в и в:
02.05.2021, у ранковий час, ОСОБА_4 керував у м. Суми технічно справним автомобілем «ЗАЗ Lanos» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Білопільський шлях в напрямку вул. Чернігівська. Того ж дня, о 07:26, під`їжджаючи до регульованого перехрестя проїзних частин вул. Білопільський шлях та 8-го Березня, ОСОБА_4 знехтував безпекою дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспорту, здійснив виїзд на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, проігнорувавши разом із цим вимоги дорожнього знаку 5.62 «Місце зупинки» Правил дорожнього руху, та, як наслідок, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який, у свою чергу, в порушення вимоги пунктів 4.9 та 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, перетинав у межах перехрестя проїзну частину вул. Білопільський шлях, рухаючись по регульованому пішохідному переходу на червоний сигнал пішохідного світлофора, справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Lanos» н.з. НОМЕР_1 .
У результаті наїзду автомобілем «ЗАЗ Lanos» пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, пневмоцефалії, субарахноїдального крововиливу, лінійних переломів основи та склепіння черепу, множинних переломів кісток лицьового черепу, забійних ран лобної та тім`яної ділянок, забоїв м`яких тканин обличчя, закритого перелому лівої ключиці без зміщення, саден м`яких тканин колінних суглобів; згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження в ділянці голови були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; ушкодження в ділянці лівої ключиці не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; ушкодження у вигляді саден кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, у даній дорожній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos» н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
8.10. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
8.11. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Допущені ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 12.3, 8.7.3 «ґ» та 8.11 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 02.05.2021 вранці керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», після заправки їхав на кладовище, під`їжджаючи до перехрестя вул. Білопільський шлях та 8-го Березня, помітив, що зелений сигнал світлофора вже закінчується, на самому перехресті він опинився на жовтий сигнал, при цьому пішохода потерпілого ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля, він не бачив, оскільки вся його увага була прикута до світлофора. Рухався він ближче до середини проїзної частини, погодні умови та видимість були нормальними, інших автомобілів, які б заважали видимості, не було. Інстинктивно відчув удар, не відразу зрозумів, що сталося. Перед потерпілим вибачався, заподіяну йому шкоду відшкодував, щиро кається у вчиненому. Обвинувачений повністю підтверджує обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані у висунутому йому обвинуваченні, погоджується із кваліфікацією його дій, отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, розкаюється у вчиненому. Наразі заподіяна потерпілому шкода ним відшкодована, просив суд не застосовувати до нього реальне покарання.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема те, що 02.05.2021 мав дістатися будинку АДРЕСА_3 , вийшов з тролейбусу, направився до регульованого пішохідного переходу, на світлофорі залишалося 2 сек до закінчення червоного сигналу, він подивився в обидва боки, автомобілів ні справа ні зліва не було, тому він розпочав рух, на розділовій смузі зупинився, бо обізнаний про зелену стрілку для автомобілів, які рухаються з боку вул. 8 Березня, та які не завжди пропускають пішоходів, і в цей момент відчув сильний удар. До обвинуваченого жодних претензій не має, ним було відшкодовано заподіяну шкоду, надавалися кошти на лікування та пошкоджений одяг. Щодо міри покарання покладався на розсуд суду, однак на призначенні реального покарання не наполягав.
Показання обвинуваченого та потерпілого щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо пред`явленого цивільного позову, судових витрат та речових доказів у справі, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, вчинений ОСОБА_4 злочин відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким.
Обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, раніше не судимий, не одружений (вдівець), на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Враховуючи сукупність зазначених обставин, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі в наближеній до мінімальної межі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Однак, зважаючи на низку обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зважаючи на думку потерпілого та сторони обвинувачення щодо можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування основного покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.
Вирішуючи цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд виходить з такого.
Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
До суду Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації надано належну довідку-розрахунок відповідних витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 26, 32), а тому цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 коштів в сумі 2 458,8 грн, виходячи з вартості комунальних послуг та енергоносіїв за один день лікування в нейрохірургічному відділенні 122,94 грн та кількості ліжко-днів, проведених потерпілим на стаціонарному лікуванні, що становить 20 днів, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Провадження у справі в частині розгляду цивільного позову КНП СМР «Сумська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування від злочину підлягає закриттю у відповідності до вимог ч.5 ст.128 КПК України, п.1 ч.2 ст.49, ч.1 ст.206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, в зв`язку наданням представником позивача заяви про відмову від цивільного позову та прийняття відмови судом.
Цивільний позов в інтересах потерпілого не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації (отримувач: ГУК у Сумській області/Сумська обл./24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37970404, рахунок отримувача UA0018001, призначення платежу: «Інші надходження») 2 458 (дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 80 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Закрити провадження у справі в частині розгляду цивільного позову КНП СМР «Сумська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування від злочину в зв`язку з відмовою від позову.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у сумі 8237 (вісім тисяч двісті тридцять сім) грн. 76 коп.
Речові докази:
- оптичний DVD-R диск із відеозаписом зберігати у кримінальному провадженні;
- транспортний засіб «ЗАЗ Lanos» н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2021 у справі №592/5515/21 на транспортний засіб «ЗАЗ Lanos» н.з. НОМЕР_1 скасувати.
На вирок може бути подано апеляцію до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ковпаківський районний суд м.Суми.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1