Справа № 752/5900/17
Провадження №: 1-кс/752/4013/22
У Х В А Л А
15 вересня 2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (справа № 752/5900/17, провадження № 1-кп/752/374/22)
встановив:
Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що з вересня 2022 року обвинувачений ОСОБА_5 разом із родиною почав проживати поверхом вище в одному під`їзді із ним. Суддя ОСОБА_3 зустрічає обвинуваченого за місцем свого проживання мінімум раз на день. Правила добросусідства зумовлюють необхідність його спілкування із обвинуваченим та його родиною у позапроцесуальний спосіб, що може викликати як у самого обвинуваченого, так і у сторонніх спостерігачів сумніви у його неупередженості під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження. За таких обставин суддя ОСОБА_3 підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.
На розгляд заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 учасники не з`явились, суд вважає за можливе розглянути її без присутності учасників.
Дослідивши заяву, суд прийшов до наступного.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.
Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України, визначено, що за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, це виключає його участь в кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до частини 4 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo, «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстави стверджувати, що суддя ОСОБА_3 виявляє особисту упередженість. Доказів протилежного суду не надано.
Щодо об`єктивного критерію суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає поверхом вище в одному під`їзді із суддею ОСОБА_3 , що з огляду на сусідство зумовлює необхідність спілкування у позапроцесуальний спосіб, що дійсно може викликати у сторонніх спостерігачів сумніви у неупередженості судді.
Вказані обставини свідчать виключно про вірогідність існування лише об`єктивного критерію, проте з метою уникнути, завадити, упередити побоювання в учасників провадження у безсторонності судді ОСОБА_3 , суд вважає за доцільне задовольнити його заяву про самовідвід.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 76 КПК України, суд -
постановив:
заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (справа № 752/5900/17, провадження № 1-кп/752/374/22).
Передати матеріали провадження до канцелярії суду для здійснення перерозподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1