Справа № 303/2939/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/213/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2022 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого з непогашеною та не знятою судимістю,
та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто до 02 липня 2022 року включно, з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; у період часу з 18 години 00 хвили вечора по 08 годину 00 хвилин ранку, не залишати місце постійного проживання, а саме: будинок по АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.
З матеріалів клопотання убачається, що 01.05.2022 до слідчого судді надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, 29 квітня 2022 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Т. Шевченка у м. Мукачеві, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою таємного викрадення чужого майна, знаючи, що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, підійшов до дворогосподарства № 8, де переконавшись що його дії не помітні для сторонніх осіб, пройшов через незачинені двері, таким чином потрапив на територію дворогосподарства, та у подальшому підняв із землі камінь за допомогою якого розбив скло на дерев`яному вікні, після чого проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де із спальної кімнати таємно викрав телевізор марки «LEDTV 32» модель «LE32K6600SG», ноутбук марки «RazerBlade 15» чорного кольору та дитячий смарт годинник із GPS треком марки «NOMI» модель «Q60», а із коридору таємно викрав велосипед марки «SCOTT», чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 34 302 гривень 70 копійок. У клопотанні слідчий також зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - крадіжка, таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло та вчинена в умовах воєнного стану, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, про наявність доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри. У клопотанні слідчий вказує і на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану; перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків події, чинити на них психологічний тиск з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому слідчий посилається на дані про особу підозрюваного офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходів, майна не має, є неодруженим, утриманців не має. Тому, враховуючи вищенаведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просить задовольнити клопотання у повному обсязі, обрати щодо підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Разом з тим, матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які би вказували на безумовну необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Прокурором та слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_7 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме, - домашній арешт без використанням електронного засобу контролю, строком на два місяці, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя залишив поза увагою доводи органу досудового розслідування про те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, який підозрюваний скоїв в умовах воєнного стану. Окрім цього, апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував і те, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, реально існують. Стверджує, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та підозрюваного, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваному направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки підозрюваного та заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2022, протоколом огляду місця події від 30.04.2022, протоколом допиту потерпілого від 30.04.2022, протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 30.04.2022, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.04.2022, протоколом допиту підозрюваного від 30.04.2022, висновком експерта від 30.04.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.

З огляду на характер та конкретні обставини вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 , а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, апеляційний суд обґрунтованими вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено ризиків незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідка, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_7 визнає вину, додані до клопотання матеріали не містять відомостей про будь-яких свідків, а показання потерпілого ОСОБА_8 не містять будь-яких відомостей щодо можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення інших осіб.

Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що прокурором не наведено яких-небудь відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_7 чи його поведінку, які б свідчили про те, що підозрюваний має намір незаконно впливати на потерпілу чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченому ст. 177 КПК України ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження і вищезгаданим відомостям про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що він негативно характеризується за місцем проживання. Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у період часу з 18 по 08 год, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 18 по 8 год буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, який підозрюваний скоїв в умовах воєнного стану, - апеляційний суд відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Із цих підстав, як безпідставні й такі, що ґрунтуються виключно на припущеннях, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, реально існують.

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що інші,більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 18 по 08 год буде достатнім для запобігання встановленому ризику переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, а також забезпечення його належної процесуальної поведінки як підозрюваного у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, при цьому подавши заяву про розгляд такої без його участі, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та спростувати висновки слідчого судді, що відповідно до приписів Конституції України та КПК України є його обов`язком.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та обрано відносно нього запобіжний захід - домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 02 липня 2022 року включно, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: