Справа № 141/671/20
Провадження №11-кп/801/718/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020 року за №0000065 та 19.01.2022 року за №0000020,

за апеляційними скаргами прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яногірка Оратівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у СІЗО ДУ «Вінницька УВП №1», громадянина України, освіта середня, не працює, неодруженого, раніше судимого 10.04.2018 року вироком Оратівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

-визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання даним вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 вирішено рахувати з часу затримання, а саме з 31.01.2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2022 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 655-660//22-21 від 27.01.2022 року в розмірі 1132,62 грн.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області у справі № 141/343/20 від 19.08.2020 року, скасовано.

Повернуто власнику майна - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 190 грн. купюрами номіналом 100 грн (серія УР 4019177), 50 грн (серія ТЕ 9626115), 20 грн (серія ЮВ 3839415), 20 грн (серія ЮБ 0251452), які вилучено 01.06.2020 року у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час добровільної видачі в ході проведення огляду місця події на території вулиці Шкільна в с. Човновиця Вінницького (раніше Оратівського) району Вінницької області, знаходяться у цінному пакеті в якості речового доказу та залишені на зберіганні в приміщенні Оратівського ТВБВ № 10001/0126 філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» по вул. Героїв Майдану, 105, в смт. Оратів Вінницької області.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі 136/87/22 від 21.01.2022 року, скасовано.

Повернуто власнику майна, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засоби захисту рослин, а саме гербіцид «ГЕРБ 900 ке» об`ємом 20 л, в одній платиковій ємності; фунгіцид «ВІНЦИТ 050 SC, KC» об`ємом 10 л, в двох пластикових ємностях; гербіцид «МІЛАФУРОН КЕ» об`ємом 5 л, в одній пластиковій ємності; гербіцид "ОРЕОЛ МАКСІ" об`ємом 10 літрів, в одній пластиковій ємності; інсектицид «ГОЛКІПЕР тн» об`ємом 5 л, в одній пластиковій ємності; протруйник «АНТАЛ тн» об`ємом 1 л, у чотирьох платикових ємностях, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 , будучи раніше судимим вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та відносно якого в судах розглядаються кримінальне провадження № 0005267 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та кримінальне провадження № 0000123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, 30.05.2020 року приблизно о 19 год. 30 хв, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до свого домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_1 та підійшов до дерев`яної шафи у веранді, де помітив на дерев`яній полиці гаманець своєї рідної сестри ОСОБА_13 . В подальшому, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідків, бажаючи їх настання, користуючись відсутністю сестри, яка в цей час поралась по домогосподарству, умисно, таємно з гаманця вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 50 доларів США однією купюрою, після чого покинув власне домогосподарство. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_10 розпорядився на власний розсуд, а саме 30.05.2020 року в с. Скоморошки Вінницького району Вінницької області обміняв 50 доларів США у свого знайомого ОСОБА_14 на кошти в сумі 1300 грн, які витратив на спиртне та інші потреби.

Своїми діями ОСОБА_10 спричинив матеріального збитку потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 1300,00 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також 14.01.2022 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне особисте збагачення, діючи із корисливих мотивів, прийшов до домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_15 . В подальшому, ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття воріт зайшов на територію подвір`я, де, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про наявність гербіцидів у приміщенні погреба, підійшов до вказаного приміщення. В подальшому, шляхом ривка із застосуванням сили рук, зірвав двері погреба із металевих завіс, таким чином незаконно проник в середину приміщення. Перебуваючи у погребі, ОСОБА_10 виявив 10 пластикових ємностей різних об`ємів, у яких знаходяться засоби захисту рослин, а саме: гербіцид «ГЕРБ 900 ке» об`ємом 20 л ТМ «Нертус» вартістю 5169,35 грн.; фунгіцид «ВІНЦИТ 050 SC, KC» об`ємом 10 л, в двох пластикових ємностях вартістю 5104,00 грн кожен; гербіцид «МІЛАФУРОН КС» об`ємом 5 л вартістю 1631,50 грн; гербіцид "ОРЕОЛ МАКСІ" об"ємом 10 л варітстю 3000,00 грн.; інсектицид «ГОЛКІПЕР тн» об`ємом 5 л вартістю 2292,75 грн.; протруйник «АНТАЛ тн» об`ємом 1 л у чотирьох платикових ємностях, вартістю 379,33 грн кожен. Вказані ємності в подальшому, таємно, умисно, викрав, перенісши частинами до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_10 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 23818, 92 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не ставлячи питання про погіршення становища обвинуваченого, просить вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_10 змінити, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. У резолютивній частині вироку вказати вірно, що строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили. В решті вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі починаючи з 31.01.2022, тобто з дати затримання по даному кримінальному провадженні, по дату набрання вироком законної сили.
Разом з цим вказівка у резолютивній частині вироку на те, що строк відбування покарання по даному вироку рахувати з 31.01.2022 призводить фактично до подвійного зарахування ОСОБА_10 у строк покарання періоду починаючи з вказаної дати по дату набрання вироком законної сили, оскільки вказаний строк вже фактично зараховано судом в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_10 змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Виключити обставини, що обтяжують покарання, вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, при цьому визнавши обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та усунення заподіяної шкоди. Таким чином просить остаточно призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком. В іншій частині просить вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що ОСОБА_10 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, помирився з потерпілими, які до нього ніяких претензій не мають, тобто заподіяна шкода фактично усунена. Проте суд не визнав таке його щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання. Також судом не взято до уваги думку потерпілих, які не наполягали на реальному позбавленні волі. ОСОБА_10 має постійне місце проживання та має на утриманні малолітнього сина, який на даний час за відсутності матері утримується дідом. Окрім того, захисник вважає помилковим визнання судом обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, оскільки стан сп`яніння не підтверджений доказами, а рецидиву злочинів немає місце, оскільки іспитовий строк, призначений за попереднім вироком у обвинуваченого закінчився і дані правопорушення він вчинив не під час іспитового строку.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів.
Захисник ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки вона не узгоджується з вимогами його скарги.
Обвинувачений ОСОБА_10 повідомлений через ДУ «Вінницька установа покарань №1» про надходження апеляції прокурора та і захисника, а також про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не виявив бажання приймати особисту участь у апеляційному розгляді. Також про таке бажання обвинуваченого не заявляв захисник у поданій ним апеляційній скарзі.
Потерпілий ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, а щодо апеляції прокурора покладався на розсуд суду. Також зазначив, що все викрадене йому повернуто працівниками поліції, а тому претензій до обвинуваченого на даний час він немає.
Також повідомлялася апеляційним судом про апеляційний розгляд потерпіла ОСОБА_13 .
У зв`язку з цим за відсутності заперечень прокурора, захисника та потерпілого, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у відсутність обвинуваченого та однієї із потерпілих.
Письмових заперечень на апеляційні скарги від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.
Зокрема, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Даний висновок суду першої інстанції в апеляційних скаргах як прокурором так і захисником не заперечується і згідно вимог ч. 3 ст. 349, 404 КПК України перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.
Водночас, наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність згідно вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, 412,413 КПК України є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.
Так, у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, відомості про початок строку відбування покарання.
Згідно ч. 1 ст. 534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Крім того, ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Перевіривши ретельно доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування ОСОБА_16 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі починаючи з 31.01.2022, тобто з дати затримання по даному кримінальному провадженні, по дату набрання вироком законної сили.
Разом , що при ухваленні вироку поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що вказівка у резолютивній частині вироку на те, що строк відбування покарання по даному вироку рахувати з 31.01.2022 призводить фактично до подвійного зарахування ОСОБА_10 у строк покарання періоду починаючи з вказаної дати по дату набрання вироком законної сили, оскільки вказаний строк вже фактично зараховано судом в порядку ч. 5 ст. 72 КК України. Таким чином строк відбування покарання ОСОБА_10 за вказаним вироком повинен обраховуватись з моменту набрання вироком законної сили.
Таким чином таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку суду.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про наявність на його думку невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання - вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та усунення заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що є достатні підстави для призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст.ст.65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_10 судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості та характер вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, судом правильно враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином та тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, разом з тим має неповнолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , котрий перебуває на утриманні діда ОСОБА_18 .

Також місцевим судом правильно встановлено обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з тим на переконання апеляційного суду місцевим судом також правильно та обґрунтовано не визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , щире каяття, оскільки у матеріалах справи відсутні такі об`єктивні дані на підтвердження того, що ОСОБА_10 бажає виправити наслідки вчиненого, або ж засуджує свою поведінку.

Суд першої інстанції при цьому вірно виходив з того, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, що у даному випадку судом не встановлено щодо ОСОБА_10 . Окрім того, судом фактично враховано і те, що викрадені обвинуваченим речі у потерпілого ОСОБА_8 повернуті останньому на відповідальне зберігання саме працівниками поліції, а не ОСОБА_10 , а іншій потерпілій ОСОБА_11 шкода залишається так і не відшкодована в повному розмірі. У зв`язку з цим на переконання апеляційного суду місцевим судом при визначення покарання обвинуваченому дані обставини також були враховані разом і з думкою потерпілих.
Також місцевим судом правильно встановлені обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, оскільки доводи апеляційної скарги захисника в цій частині також не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином на переконання апеляційного суду місцевий суд дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 нових кримінальних правопорушень буде покарання у межах санкцій, визначених ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, визначивши йому за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Такий вид та розмір покарання за переконанням суду є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. У зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає достатніх обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку.

Окрім того, апеляційний суд при розгляді даного кримінального провадження враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду переконана, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст.ст.50, 65, ч.1 ст.70, ч. 5 ст. 72 КК України, та дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про визначення саме такого покарання як призначити покарання за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України - у межах санкції вказаних статей у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 418, 419, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України змінити.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3