Справа № 487/1583/22
Провадження № 1-кс/487/1350/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,в присутності підозрюваногоОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання cлідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000726, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.05.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, маючому повну загальну середню освіту, не працюючого, на обліку в центрі зайнятості не перебуваючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК УКраїни, одруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України: ВСТАНОВИВ:

30.05.2022р. слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В клопотанні слідчий зазначає, що в проваджені слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області знаходиться кримінальне № 0000726, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

28.05.2022року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення; під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів клопотання та в судовому засіданні встановлено, що у провадженні Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000726, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.05.2022 за фактом носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської).
Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000724 за ч. 4 ст. 185 КК України. В ході розслідування вказаного кримінального провадження 27.05.2022 під час опитування за фактом крадіжки, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає гранати без передбаченого законом дозволу. За вказаним фактом слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000726 від 27.05.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб.

Так, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно придбав корпуси гранат типу РГД-5 у кількості 5 шт., корпуси гранат типу Ф-1 у кількості 2 шт. та запали типу УЗРГМ-2 у кількості 7 шт., вказані предмети в подальшому зберігав за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу до моменту його вилучення.

27.05.2022 року під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у дворовій території домоволодіння та приміщенні будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено:

- корпус гранати типу РГД-5 в кількості 5 одиниць, які згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.05.2022 спеціаліста- вибухотехніка відносяться до 2-ї вибухової категорії - обмежено небезпечних.

- корпус гранати типу Ф1 в кількості 2 одиниці, які згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.05.2022 спеціаліста- вибухотехніка відносяться до 2-ї вибухової категорії - обмежено небезпечних.

- підривачі УЗРГМ-2 у кількості 7 одиниць, які згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 27.05.2022 спеціаліста- вибухотехніка відносяться до вибухової категорії - небезпечний.

28.05.2022 слідчим слідчого відділу Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, лейтенант поліції ОСОБА_6 в порядку ст. ст. 208-211, 213 КПК України затримано особу, підозрювану у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_4 .

28.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: Витягом з ЄРДР за № 0000726 від 27.05.2022року,Рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 27.05.2022 року,Протоколом обшуку від 27.05.2022 року, Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину,Протокол допиту підозрюваного.

1.
Здобуті під час досудового розслідування вказані докази у своєму поєднанні є переконливими для того, щоб вважати, що саме ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення.
Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
Отже, слідчий суддя дійшов переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.
Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.
Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.
Слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бере до уваги не тільки підозру, а й особу підозрюваного.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання ,одружений, працює, але не офіційно, раніше він засуджувався , але судимість погашена.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу нічного домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приходячи до вищевказаного висновку суд враховує наступне.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Наявність свободи у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації; право на свободу передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо; право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011; абзац другий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016).
Разом з тим, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини, домашній арешт, з огляду на його ступінь і інтенсивність, вважається позбавленням волі у значенні статті 5 Конвенції.
Так, у справі «Бузаджі (Buzadji) проти Республіки Молдова» (скарга №23755/07) від 5 липня 2016 року (пп. 103, 104, 112, 113) Суд зазначив, що як і в багатьох інших областях, Європейський Суд наполягає у своїй прецедентній практиці на автономному тлумаченні поняття позбавлення волі. Стаття 5 Конвенції не поширюється на прості обмеження свободи пересування, які регулюються пунктом 1 статті 2 Протоколу №4 до Конвенції. Однак різниця між обмеженням свободи пересування і позбавленням волі полягає лише в ступені обмеження або в мірі інтенсивності, а не в самому характері або в суті. Для того, щоб визначити, чи була особа «позбавлена волі» за змістом статті 5 Конвенції, слід виходити з конкретної ситуації особи і брати до уваги цілий ряд критеріїв, таких як вид, тривалість, наслідки і порядок виконання цього заходу (див. Постанову Європейського суду у справі «Гуццарді проти Італії» (Guzzardi v.Italy) від 6 листопада 1980 р Series A, № 39, §§ 92-93).
В більшості випадків, домашній арешт має на увазі меншу кількість обмежень і менший ступінь страждань і незручностей для затриманого, ніж звичайне утримання під вартою у відповідній установі. Це пов`язано з тим, що утримання під вартою вимагає інтеграції людини в нове, а іноді вороже середовище, передбачає спільні дії і користування ресурсами з іншими ув`язненими, дотримання дисципліни і має на увазі цілодобове спостереження з боку влади. Окрім того, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, серед видів запобіжних заходів особливе місце займають домашній арешт та тримання під вартою, оскільки вони пов`язані з обмеженнями конституційного права особи на свободу та особисту недоторканність.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції у житлі через заборону залишати його цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності продовження цього строку можливе за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 Кодексу (частини перша, друга, шоста статті 181 Кодексу).
Отже, запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, яких підозрюють, обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень. Але водночас право на свободу основоположне право людини.
Забезпечення законності й обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудових стадіях кримінального провадження є одним із основних призначень слідчого судді, якому слід ураховувати, що запобіжні заходи в кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу й особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених у КПК.
Факт наявності підозри не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування особи, оскільки слідчий суддя в межах своїх повноважень повинен установити законність, виправданість і сумірність запобіжного заходу.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту , заборонивши покидати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 . в період часу із 21.00 год. до 07 .00 год. строком на два місяці , а саме до 28.07.2022 року.

Покласти на ОСОБА_4 , такі зобов`зання: - прибувати до слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у визначений ним строк

- не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи. Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб..Ухвала слідчого діє до 28.07.2022 року (включно). Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1