ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/90/22 Справа № 214/4111/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000413 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (зі змінами) та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, працюючого в охоронній фірмі Форт, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років;
- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши йому у строк призначеного покарання строк перебування його під вартою з моменту затримання 19 травня 2015 року і до моменту звільнення його з під-варти 06 липня 2017 року, перерахувавши йому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 19 травня 2015 року і до 06 липня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

В нічний час 07 грудня 2012 року, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 знаходились у приміщенні розважального комплексу «Святошин», розташованого на вул. Балакіна, 26-а в м. Кривому Розі, в якому вони виконували функцію охоронців громадського порядку, де в той же час знаходились раніше йому незнайомі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та їх знайомі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Близько 01 години 30 хвилин 07 грудня 2012 року в приміщення зали відпочинку зазначеного розважального закладу зайшла ОСОБА_17 , у якої під час купівлі-продажу квітів виник конфлікт із ОСОБА_11 , під час якого ОСОБА_17 підійшла до ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які знаходились в уніформі, і яких вона сприйняла як охоронців закладу, і поскаржилась їм на ОСОБА_11 , після чого, використовуючи зазначену конфліктну ситуацію як малозначний привід для вчинення хуліганства, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 примусово вивели ОСОБА_11 із приміщення зали відпочинку в загальний коридор зазначеного розважального комплексу, де в той час знаходився ОСОБА_18 та який також перебував в приміщенні розважального комплексу «Святошин», в якому він працював в якості організатора розважальних заходів та вони втрьох почали ображати ОСОБА_11 нецензурною лайкою та виганяти його із вказаного закладу.

Після того, як ОСОБА_11 попросив вказаних осіб перестати його ображати та впустити до залу відпочинку, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні загального коридору РК «Святошин», діючи із хуліганських мотивів, у групі з ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, близько о 01 години 50 хвилин цього ж дня почали умисно, спільно завдавати ОСОБА_11 ударів ногами та невстановленими слідством гумовими кийками, які ними були заздалегідь заготовленні для нанесення тілесних ушкоджень, в ділянки голови та тулубу.

Так, під час зазначених хуліганських дій співучасники злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_12 умисно, зі значною силою, завдали ОСОБА_11 , що стояв поміж ними, не менше двох ударів зазначеними кийками в ділянку голови та одного удару ногою в ділянку тулубу, від яких ОСОБА_11 не встояв на ногах та впав правою стороною тулубу на бетонну підлогу коридору, а ОСОБА_18 , який знаходився поряд, схилився над ОСОБА_11 , який продовжував лежати на підлозі та проявляючи особливу зухвалість, умисно, зі значною силою, завдав останньому гумовим кийком не менше двох ударів у ліву ділянку обличчя.

Одразу ж після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , продовжуючи свої хуліганські дії, умисно завдали ОСОБА_11 одного удару невстановленими слідством гумовими кийками в носову ділянку обличчя та по одному удару ногою в ліву ділянку обличчя та тулубу.

Своїми хуліганськими діями, вчиненими у співучасті с ОСОБА_12 та ОСОБА_18 із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 згідно висновку повторної судово-медичної експертизи №50 від 11.03.2013 року спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден та гематом тулубу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, гематом повік лівого ока, саден нижньої повіки лівого ока, контузії лівого ока важкого ступеню, гіфеми (скупчення крові в передній камері ока), розриву очного яблука з випадінням оболонок і середовища, екзофтальму (витріщанням ока), чисельних саден і гематом обличчя. Зазначений перебіг травматичного процесу привів до вираженої сполучнотканинної проліферації скловидного тіла з розвитком тракціонної тотальної відслойки сітківки, наявності рубців склери, вторинної розводящої косоокості лівого ока та відхиленням очного яблука назовні, а також до повної втрати зору на ліве око (до травми гострота зору складала 1,0, після травми 0 (нуль)), гематом з набряком м`яких тканин лівої половини обличчя, косого перелому тіла лівої виличної кістки з переходом площини перелому на нижній край орбіти, косого перелому кісток спинки носу з викривленням носової перетинки і по своєму характеру відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, як такі, які викликали розлад здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину (не менше 33%).

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 проситьвказаний вирок в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначення йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, скасувати. Змінити вирок в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , зменшивши розмір відшкодування за завдану моральну шкоду, яке має бути стягнуте з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого.
Просить також дослідити під час розгляду апеляційної скарги наступні докази: 1) протокол проведення слідчого експерименту, який був проведений 25.01.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 56-64); 2) протокол проведення слідчого експерименту, який був проведений 25.01.2013 року за участю свідка ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 65-70); 3) відеозапис з камер внутрішнього спостереження розважального комплексу «Святошин» від 07.12.2012 року (т. 2 а.с. 153).
Вважає, що викладені у вироку висновки суду першої інстанції щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи.
На думку захисника, в кримінальній справі відсутні будь-які докази того, що обвинувачений ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , мав умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.
Зазначає, що в кримінальній справі є вагомі докази того, що тяжкі тілесні ушкодження були спричинені потерпілому ОСОБА_11 не обвинуваченим ОСОБА_7 , а раніше засудженим за вчинення вказаного кримінального правопорушення (в даній справі - свідком) ОСОБА_18 . Вказана обставина підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту, який був проведений 25.01.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 56-64).
Також зазначає, що суд першої інстанції з незрозумілих причин протокол проведення слідчого експерименту, який був проведений 25.01.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_11 та протокол проведення слідчого експерименту, який був проведений 25.01.2013 року за участю свідка ОСОБА_14 , до уваги не взяв, натомість взяв до уваги показання свідка ОСОБА_19 , яка, з огляду на її юний вік та жіночу стать, під час бійки, поза всяким сумнівом, була наляканою та дезорієнтованою, а також на показання свідка ОСОБА_13 , який обставин спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень майже не бачив.
На думку захисника, обвинувачений ОСОБА_7 мав бути визнаний судом першої інстанції винним лише у вчиненні хуліганських дій та в спричиненні потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, тобто - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Також вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних не спричиняв, а також те, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 були спровоковані поведінкою потерпілого ОСОБА_11 , тому очевидно, що сума відшкодування за завдану моральну шкоду має бути істотно зменшена.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через істотні порушення кримінально-процесуального закону, порушення права на захист, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку захисника, ніяким чином не відображено у вироку і не надано оцінку і самим діям потерпілого, а саме чи дійсно він вчинив фактично пограбування ОСОБА_17 та порушував громадський порядок у розважальному закладі, що має важливе значення для правильної юридичної оцінки досліджуваних подій та дій їх учасників.
Крім того вважає, що поза увагою органу досудового розслідування, прокурора і суду залишилося питання, внаслідок чиїх саме дії заподіяно ті чи інші, в тому числі тяжкі тілесні ушкодження потерпілому. Виклад фактичних обставин справи з цього приводу є неконкретним, суперечливим, що грубо порушує право на захист ОСОБА_7 .
Вважає, що в ході судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України не була доведена належними та допустимими доказами.

Крім того захисник зазначає, що в матеріалах провадження на технічних носіях інформації відсутні (не відкриваються і відповідно не доступні для прослуховування), або вкрай низької якості технічні записи судових засідань, в тому числі тих, на яких проводилося дослідження доказів, що істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення, і відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є, на його думку, підставою для скасування вироку з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

- прокурор просить вказаний вирокскасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченою. Постановити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції просить залишити без змін.
На думку прокурора, суд не в повній мірі врахував обставини даного правопорушення та посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що під час досудового розслідування, а також судового розгляду обвинувачений свою вину не визнав в повному обсязі, під час досудового розслідування переховувався віл слідства та був оголошений у розшук. Також, внаслідок кримінального правопорушення потерпілому завданні тяжкі тілесні ушкодження та спричиненні невідновні втрати функцій організму.

Вважає, що судом не в повній мірі врахована думка потерпілого про суворе покарання для обвинуваченого, а також те, що обвинувачений взагалі не відшкодовує завдану шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати і направити на новий розгляд у суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у статті 27 КПК України і складається з трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ураховуючи те, що зазначена норма-засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів - гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також надання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (частина перша статті 27 КПК), та відкритості судового процесу - право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (частина друга статті 27 КПК).

Загальними засадами кримінального провадження, зокрема п. 20 ч. 1 ст. 7 КПК України, а також ч. 5 ст. 27 КПК України визначено, що під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. ч. 4, 6 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, коли воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, коли сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Попри це, при перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що до них хоча й приєднано технічні носії інформації, однак, фіксація судових засідань суду першої інстанції, в ході якого відбувався судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , від 02.04.2019 року, 23.05.2019 року та 01.08.2019 року дуже поганої якості і нічого неможливо розібрати.

Крім того, при прослуховуванні архівних копій записів технічного носія інформації, які були надані на вимогу апеляційного суду, колегією суддів встановлено, що і на архівних технічних носіях у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , судові засідання від 02.04.2019 року, 23.05.2019 року та 01.08.2019 року дуже поганої якості і нічого неможливо розібрати, та встановлено що 02.04.2019 року судом першої інстанції саме було розпочато дослідження документів, а 23.05.2019 року було продовжено дослідження документів по справі. Але які саме документи було досліджено, та які пояснення з цього приводу надавали учасники судового розгляду, на технічному записі нечутно.

Зважаючи на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судових засіданнях 02.04.2019 року та 23.05.2019 року і стали інформативною основою ухваленого судового рішення, такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Наведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 107 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п. п. 10, 13, 16 ст. 7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

При цьому апеляційним судом враховується висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, згідно якого відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктом 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на часткову відсутність фіксування судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 на технічних носіях інформації, колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах захисників обвинуваченого, дати їм відповідну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Згідно п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення, відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг захисників обвинуваченого та прокурора щодо законності постановленого відносно ОСОБА_7 судового рішення, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Із врахуванням наведеного, апеляційні скарги захисників обвинуваченого та прокурора підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (зі змінами) та прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 , - задовольнити частково.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4