Справа № 569/3885/13-к Провадження №11-кп/802/373/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб,

В С Т А Н О В И В :

В ході розгляду Рівненським міським судом Рівненської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ст.182, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.9, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ст.182 КК України, 12.05.2020 року прокурор подав клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в разі незастосування стосовно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, приховувати предмети, здобуті злочинним шляхом, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також можуть переховуватись від суду з метою уникнення їх притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Продовжено обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто з 09 грудня 2019 року по 06 лютого 2020 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, так як, на його думку, порушені норми КПК України. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_10 , участь якого в розгляді кримінального провадження була забезпечена в режимі відеоконференції, відмовився від участі в судовому засіданні. В судове засідання потерпілий ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду провадження, не з`явився. Відповідно колегія суддів здійснює розгляд провадження за відсутності даних учасників.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який скаргу підтримав у повному обсязі, прокурора та представника потерпілого, які просили скаргу відхилити за безпідставністю, перевіривши матеріали провадження за доводами скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів провадження, судом при постановленні ухвали від 09 грудня 2019 року даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.
Відповідно до ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Частина 4 статті 20 КПК України передбачає, що участь у кримінальному провадженні захисника підозрюваного, обвинуваченого, представника потерпілого не звужує процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого.
Враховуючи зазначене, згідно зі ст.42 КПК України обвинувачений має певні права у судовому засіданні, і суд зобов`язаний створити умови для їх реалізації.
Однак місцевий суд жодним чином клопотання обвинуваченого про зустріч з захисником, для узгодження позиції сторони захисту щодо заявленого прокурором клопотання не вирішив, чим на думку колегії суддів порушив право обвинуваченого на захист, та допустив істотні порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Так з звукозапису судового засідання від 09.12.2019 року вбачається, що суд при розгляді клопотань про зміну запобіжного заходу та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 допустив істотне порушення вимог ст.412 КПК України, а саме розглянув клопотання без вирішення питання про відвід судді, який був заявлений 09.12.2019 року ОСОБА_10 у зв`язку з упередженістю, на думку обвинуваченого судді ОСОБА_1 .
Так, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні 09.12.2019 року заявив відвід судді ОСОБА_1 . Разом з тим суд першої інстанції продовжив розгляд клопотань, проігнорувавши заявлений обвинуваченим відвід головуючому та не забезпечив вирішення такого в передбаченому ч.1 ст.81 КПК України порядку і, не дивлячись на це, постановив судове рішення, чим порушив вимоги ст.9 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами судового провадження та звукозаписом судового засідання від 09.12.2019 року.
Відповідно до ст. ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинувачених, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому ухвала підлягає скасуванню.
У зв`язку з наведеним указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час судового розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно ст. ст. 409, 412 КПК України є істотними, і такими, що тягнуть скасування судового рішення.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор 06 грудня 2019 року подав до суду першої інстанції клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, оскільки вказаний строк закінчувався 14 грудня 2019 року.
Разом з тим, станом на дату розгляду провадження в суді апеляційної інстанції (03 червня 2022 року), подане прокурором клопотання втратило свою актуальність, оскільки строк, на який суд міг продовжити дію запобіжного заходу, сплинув більше двох років тому назад та з врахуванням неодноразового подальшого продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто з 09 грудня 2019 року по 06 лютого 2020 року включно, відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: