Провадження № 1-кп/127/1119/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2022 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 03.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Зокрема у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 установлено карантин, дія якого продовжено до 31.12.2022.
Вказане кримінальне провадження розглядається колегіально, однак колегія суддів не може розглянути клопотання прокурора у повному складі.
З урахуванням вказаних положень КПК України клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України розглядається головуючим.
У ході судового провадження прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_3 раніше судимий, на даний час обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше неодноразово судимі, обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, а тому обвинувачені можуть і надалі продовжувати вчинювати злочини, можуть переховуватись від суду, а також обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 поклались на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_8 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та просив суд скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки останній на даний час відбував максимальну міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та підлягає негайному звільненню з під варти.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його з під варти негайно.
Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання захисника приходить до наступного висновку.
Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.
З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2017 відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
З урахуванням вказаного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проживає без реєстрації, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, він може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів, проживав без реєстрації, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не працюючий, не має постійного джерела доходів, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що обвинувачений ОСОБА_5 відбув максимальну міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та підлягає негайному звільненню з під варти суд до уваги не бере, виходячи з наступного.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вказаний вирок набрав законної сили та був звернений до виконання, однак не виконувався у зв`язку із тим, що у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд звертає увагу на те, що у разі доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та відповідно ухвалення обвинувального вироку відносно останнього, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 буде призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового або повного складання покарань.
З урахуванням викладеного, обвинуваченому ОСОБА_5 у разі доведеності вини може бути призначено покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України більше ніж 10 років позбавлення волі, як передбачено санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, а тому обвинувачений ОСОБА_5 не відбув максимальну міру покарання та не підлягає негайному звільненню з під варти, а твердження захисника ОСОБА_8 є не обґрунтованими.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.
При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а у клопотанні захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.12.2022 включно.
Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.12.2022 включно.
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.12.2022 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: