КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/5211/22 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/2095/2022 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2022 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києві, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого та маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2006 та 2014 року народження (зі слів), непрацюючого, засновника благодійного фонду, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:
Строк тримання під вартою рахувати з 16 год. 00 хв. 04 травня 2022 року.
Строк дії ухвали визначено - до 16 год. 00 хв. 04 липня 2022 року.
Визначено розмір застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн. та покладено на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 04 липня 2022 року.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 04.07.2022 року - скасувати та негайно звільнити останнього з-під варти.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри є передчасним й не відповідає дослідженим у судовому засіданні матеріалам. Обвинувачення має суттєві розбіжності щодо зазначення часу та місця вчинення кримінального правопорушення. Викладені стороною обвинувачення обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення жодним чином не дозволяють зробити висновок про те, хто саме з співвиконавців був організатором вчинення кримінального правопорушення. Не зазначено зв`язок між співучасниками кримінального правопорушення, визначення ролі кожного з них у підготовці та вчиненні злочину, не визначено організатора у розробці плану, розстановці співучасників за їх функціональним призначенням, а також не вказано мотив і мету кримінального правопорушення.
Також апелянт вказує на те, що адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_14 , в порушення вимог ст. 65 КПК України було допитано у якості свідка о/у ВКП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 , з порушенням порядку проведення слідчих дій. При цьому є не зрозумілим та сумнівним, яким чином потерпілий ОСОБА_14 мав можливість будучи за кордоном укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_13 .
Апелянт звертає увагу на те, що допити свідків тобто слідчі дії, які необхідно було провести на досудовому розслідуванні і право на проведення яких має слідчий, який зазначений у Витягу з ЄРДР було проведено оперативним працівником без будь-яких повноважень на це, та будь-якого на те доручення слідчого чи прокурора, що є порушенням порядку проведення слідчих дій.
Отже, надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_7 , що були здобуті в ході досудового розслідування отримані із суттєвими порушеннями чинного кримінального процесуального законодавства, а тому не можуть уважитися достатніми, допустимими та належними.
Кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України, яке інкримінується ОСОБА_7 , є завдання значної матеріальної шкоди, а саме у розмірі 2 901 244,00 грн. У якості належних та допустимих доказів щодо розміру завданої матеріальної шкоди сторона обвинувачення мала б надати суду висновок товарознавчої експертизи щодо розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, проте цього не зробила і така експертиза призначена не була.
Крім того, поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що транспортний засіб «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , яким нібито заволоділи ОСОБА_7 та ОСОБА_12 було повернуто, що не заперечувалось прокурором в судовому засіданні. Не надано стороною обвинувачення і доказів того, що транспортний засіб зазнав будь-яких пошкоджень.
Таким чином, сукупність зібраних органом досудового розслідування відомостей про подію не давали підстав для висунення підозри саме за ч. 3 ст. 289 КК України.
На думку сторони захисту, з урахуванням обставин і фактів, які мають істотне значення, наявних доказів, на даний час жодний із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, які було покладено в основу клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не існує.
Подане до суду клопотання про застосування запобіжного заходу не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а потреби досудового розслідування на даному етапі не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого.
Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має тривалі міцні соціальні зв`язки - є громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації на території України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є люблячим та турботливим батьком та чоловіком, що свідчить про наявність стримуючих чинників, які здатні зменшити вказані стороною обвинувачення ризики.
Раніше не підозрювався у вчиненні будь-якого злочину, до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий. Крім того, є засновником Благодійної організації «Благодійний фонд «Правосуддя».
На думку сторони захисту, наявність таких соціальних зв`язків є запорукою належної поведінки останнього, як законослухняного громадянина.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_16 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 24.02.2022 в неустановленому досудовим розслідуванням місці вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки БМВ Х5, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що знаходився на автопарковці за адресою: проспект Повітрофлотський, 77, в м. Києві.
ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 04.04.2022 року, перебуваючи по просп. Повітрофлотському, 77, в м.Києві змінили номерні знаки з автомобіля марки БМВ Х5, сірого кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 на д.н.з. НОМЕР_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до розподілених раніше ролей ОСОБА_16 03.04.2022 зателефонував ОСОБА_17 , який надає послуги з евакуації автомобілів, з метою незаконного заволодіння вищезазначеним автомобілем шляхом транспортування його на евакуаторі, при цьому запевнивши ОСОБА_17 в наявності всіх необхідних документів на автомобіль та домовився про евакуацію автомобіля БМВ Х5, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на 04.04.2022.
Наступного дня 04.04.2022 приблизно о 11:00 ОСОБА_16 разом з ОСОБА_7 та водієм евакуаторного транспортного засобу «Мерседес Бенс». жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_18 , прибули до просп. Повітрофлотського, 77, в м. Києві, де шляхом поміщення автомобіля марки БМВ Х5, сірого кольору, який перебував вже на змінених номерних знаках, до евакуаторного транспортного засобу Мерседес Бенс жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та в подальшому перевезли до адреси: АДРЕСА_2 .
В подальшому, 04.05.2022 року, ОСОБА_16 та ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, звернувшись з повторним проханням до ОСОБА_18 , що є водієм евакуаторного транспортного засобу Мерседес Бенс жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , перевезти автомобіль марки «BMW X5», сірого кольору, який перебував вже на змінених номерних знаках НОМЕР_3 , до Дніпровського району в м. Києві.
Під час перевезення автомобіля марки БМВ Х5, сірого кольору, який перебував вже на змінених номерних знаках НОМЕР_3 за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 19/2 в м. Києві працівниками поліції, було зупинено водія евакуаторного транспортного засобу «Мерседес Бенс», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та в подальшому з`ясовано, що перевезений ним автомобіль марки «BMW X5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на автомобілі не відповідає реальним. В подальшому було з`ясовано, що автомобіль марки БМВ Х5, 2021 року випуску, сірого кольору, який перебуває на змінених номерних знаках НОМЕР_3 викрадений.
В результаті своїх дій, ОСОБА_16 , спільно з ОСОБА_7 незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме, автомобілем марки BMW X5, номер кузова НОМЕР_2 , 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2901244 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 04.05.2022 року о 16.00 год.
06.05.2022 року ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри за ч. 3 ст. 289 КК України, з посиланням на докази, що її підтверджують, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапортами старшого оперуповноваженого УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_22 ; рапортом старшого оперуповноваженого УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_23 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.05.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.05.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.05.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.05.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 04.05.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.05.2022 року, протоколом обшуку автомобіля марки «BMW» моделі «Х5» від 04.05.2022 року; протоколом обшуку автомобіля марки «Citroen» моделі « C4 Cactus» від 04.05.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 04.05.2022 року; протокол огляду місця події від 04.05.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Також слідчий у клопотанні наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 : може переховуватись від органів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.
За твердженням сторони обвинувачення, обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним заходом для досягнення дієвості кримінального провадження та запобігання існуючим ризикам.
07.05.2022 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб - до 16 год. 00 хв. 04 липня 2022 року, одночасно визначено розмір застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн. та покладено на підозрюваного обов`язки, у разі внесення застави, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 04 липня 2022 року.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "IlgarMammadovv. Azerbaijanп. 88", "Erdagozv. Turkeyп. 51", "Cebotariv. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій ч. 3 ст. 289 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, колегія суддів вважає передчасними.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційній скарзі захисник, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 його майновий та сімейний стан, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо застосування ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 гривень у національній грошовій одиниці України та вважає такий розмір співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4