ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Володимирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 року за №0000340 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Володимир-Волинський, Волинської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 31.03.2021 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.296 КК України до обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21 червня 2021 року, точний час в ході дізнання не встановлений, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав з однієї із кімнат вказаної квартири мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6a» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 1650 грн., з сім-картою стільникового зв`язку «Lifecell» вартістю 80 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1730 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав пояснення про обставини його вчинення, аналогічні з обставинами викладеними в обвинувальному акті, зазначив, що 21.06.2021 року дійсно викрав телефон марки «Xiaomi Redmi 6a», який належав його знайомій, потерпілій ОСОБА_5 , після чого продав його, а гроші витратив на власні потреби. Щиро каявся у вчиненому і просив суд суворо його не карати та зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.
Потерпіла ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. Оскільки обвинувачений визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілої можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду та сторони кримінального провадження не наполягали на його допиті, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останньої.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, переконавшись у добровільності та істинності його позиції за згодою усіх учасників кримінального провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.
При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справита кваліфікацію інкримінованого прпроступку в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого проступку, є повністю доведеною, та його дії правильно кваліфікованими за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, думку потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до винного не має, просила обрати покарання на розсуд суду, особу обвинуваченого, раніше судимий, не працює, отже постійне джерело прибутку відсутнє, на обліку в спеціалізованих устаноновах міста не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується з негативної сторони, від сусідів надходили скарги на його протиправну поведінку, неодноразово притягувався до адміністративної віддповідальності, вчинив злочин в період іспитового строку.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням думки сторони публічного обвинувачення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, що на думку суду відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного та не вбачає підстав застосування відносно обвинуваченого ст.ст.69,75,76 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 був засуджений вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31.03.2021 року, покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, ст.ст.75,76 КК України з випробуванням 1 рік, та в період відбуття покарання знову вчинив новий злочин, то покарання обвинуваченому слід призначати із застосуванням ст.71 КК України.

Заходи забезпечення по даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік 4 (чотири) місяці обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31.03.2021 року у виді 6 (шести) місяців обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців обмеження волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Відповідно до ст.ст.57,58 КВК України у строк покарання за правилами, передбаченими ст.72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченним з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7