У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, яка має на утриманні малолітню дитину, мешканки АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357, ч.1, ч.2 ст. 361 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357, ч.1, ч.2 ст. 361 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що в травні 2016 року ОСОБА_5 ввійшовши в довіру до свого знайомого ОСОБА_6 "як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона знайома тривалий час, запропонувала йому допомогу в отриманні ним посвідчення водія, а саме влаштуванні в автошколу та допомогу при складанні іспиту.

29.05.2016 року ОСОБА_8 при особистій зустрічі передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн., та 30.05.2016 року додатково передав їй ще 30 (тридцять) дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.05.2016 року становило 753,90 (сімсот п`ятдесят три грн. 90 коп.) грн., за внесення його в списки навчальних груп в автошколі.

19.06.2016 року ОСОБА_5 , повідомивши ОСОБА_8 , що зможе надати йому зразки екзаменаційних питань, які будуть на екзамені в автошколі, виманила в нього належний йому планшетний комп"ютер марки «SAMSUNG GALAXY TAB 3» серійний номер НОМЕР_1 .

У той же день ОСОБА_5 , всупереч того, щоб встановити на вказаний комп"ютер програмне забезпечення, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з мотивів власного збагачення, здала вказаний комп"ютер в якості предмета застави до відділення ломбарду ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім», що розташовується по вул. Грушевського, 67, у м. Ужгород.

Протягом наступних трьох місяців ОСОБА_5 , на прохання ОСОБА_8 повернути належний йому комп"ютер, повідомляла йому завідомо неправдиві відомості про те, що комп"ютер вона передала для встановлення програмного забезпечення, чого насправді не зробила.

Відповідно до висновку експерта № 11/499 від 30.10.2017 року ринкова вартість планшетного комп`ютера марки «SAMSUNG GALAXY TAB 3», бувшого у використанні з червня 2014 року, з врахуванням ознак зносу станом та за умови, що на час скоєння крадіжки виріб знаходився в технічно справному стані, будь-яких дефектів та пошкоджень не мав і був придатний для використання за прямим функціональним призначенням, станом цін на червень 2016 року, може становити 2535,00 (дві тисячі п"ятсот тридцять п"ять грн. 00 коп.) грн.

В подальшому ОСОБА_5 , увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_8 , протягом липня 2016 року, зсилаючись на своє скрутне матеріальне становище, однак керуючись корисливим мотивом та маючи прямий умисел на незаконне заволодіння належними йому грошовими коштами позичила в ОСОБА_8 грошові кошти, які в подальшому не мала намір повертати.

Так, 20.07.2016 року ОСОБА_8 перерахував на банківський рахунок НОМЕР_2 , яким користувалась ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 3900,00 (три тисячі дев`ятсот гр.н. 00 коп.) грн..

В подальшому при особистій зустрічі 21.07.2016 року по вул. Заньковецької в м. Ужгород ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 100 (сто) доларів США , що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.07.2016 року становило 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. та 5000 (п"ять тисяч) грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності та просив звільнити його підзахисну від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, закривши кримінальне провадження щодо неї за ч.1 ст. 190 КК України.

Обвинувачена у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.190 КК України визнала повністю, підтримала заявлене прокурором клопотання та просила звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо неї за ч.1 ст. 190 КК України, зазначивши, що їй зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява потерпілого згідно якої він просить розглядати справу без його участі у зв"язку з виїздом за кордон на тривалий час, а також задовольнити заявлений ним цивільний позов.

Ознайомившись з обвинувальним актом, заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченої та її захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частина друга статті 49 КК України передбачає порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

При цьому, санкція ч.1 ст. 190 КК України (станом на день вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Обставини, передбачені ч.2 та ч.3 ст. 49 КК України відсутні.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене.

Згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України обвинуваченою ОСОБА_5 вчинено в травні 2016 року, і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак обвинувачена може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення і до дня розгляду справи в суді минули строки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України.

Також, суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

У відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 03 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, у зв`язку з вирішенням питання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України суд уважає, що поданий потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред"явленню позову в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1