Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5209/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

власника майна: ОСОБА_6

представника власника

майна - адвоката: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 серпня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді від 26 серпня 2022 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0229, розмір частки 1/1, що розташована за адресою: Житомирська область, Овруцький район, Великофоснянська сільська рада.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна:

житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розмір частки 1/1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

транспортні засоби марки та моделі:

- «ГАЗ 330210» в кузові синього кольору, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ; «IFA Е5» в кузові зеленого кольору, 1978 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 ; «САЗ 3507» в кузові синього кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN - НОМЕР_6 ; «IFA Е-5-2» в кузові зеленого кольору, 1978 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 ; «ГАЗ 331043-318» в кузові сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_9 , VIN - НОМЕР_10 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою запобігання можливості відчуження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення є необхідність в арешті земельної ділянки, однак, оскільки накладення арешту на інше майно, зазначене у клопотанні є неспівмірним сумі завданих збитків слід відмовити у арешті іншого майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 у повному об`ємі.

Зазначає, що 18.08.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

На її переконання, приймаючи рішення, слідчим суддею залишено поза увагою правові підстави накладення арешту на майно, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення проведення конфіскації майна, як виду покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення власника майна ОСОБА_6 та представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи прокурора про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0229, розмір частки 1/1, що розташована за адресою: Житомирська область, Овруцький район, Великофоснянська сільська рада прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно вимог ч. 5 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді про те, що слідчим не доведено правових підстав для накладення арешту на майно: житловий будинок та п`ять транспортних засобів, а також розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зокрема слідчим та прокурором не долучено до матеріалів справи належних та переконливих доказів, що транспортні засоби («ГАЗ 330210» в кузові синього кольору, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ; «IFA Е5» в кузові зеленого кольору, 1978 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 ; «САЗ 3507» в кузові синього кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN - НОМЕР_6 ; «IFA Е-5-2» в кузові зеленого кольору, 1978 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 та «ГАЗ 331043-318» в кузові сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_9 , VIN - НОМЕР_10 ) належать на праві власності ОСОБА_6 .

Прокурором до клопотання не долучено доказів, що підтверджували перебування у ОСОБА_6 та використанням ним цих транспортних засобів, документів, що посвідчують право власності на це майно не долучено, а докази на які посилається прокурор, реєстраційні картки ТЗ (а.с. 1317) на думку колегії суддів такими не являються, оскільки вони не завірені та їх походження суду не відоме, даних про те, що вони були здобуті законним шляхом і інформація, що у них зазначена є об`єктивною відсутня.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 повідомив, що вказані транспортні засоби, окрім «САЗ 3507» в кузові синього кольору, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN - НОМЕР_6 , на які прокурор просить накласти арешт, йому не належать.

Крім цього, з наданих апеляційному суду оригіналів документів, а зокрема договору дарування № 753 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 060 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності ОСОБА_6 на час прийняття рішення слідчим суддею не належав, а його власником з 15.07.2022 року є ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 серпня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: