ун. № 759/9061/22
пр. № 1-кп/759/1163/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000949 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, звернувся до невстановленої особи з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу, без складання іспитів в сервісних центрах МВС України. Коли невстановлена особа погодилась допомогти ОСОБА_3 , то останній, з метою виконання свого умислу, в невстановлені час та місці, надав вказаній невстановленій особі власну фотокартку та свої анкетні дані для бланку посвідчення водія, чим вчинив пособництво в підробленні документа, який видається установою та надає право керувати транспортними засобами, отримавши в подальшому завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14.04.2015, видане ТСЦ №8047 на його ім`я. Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14.04.2015, видане ТСЦ №8047 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1994 року №340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п. п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 року зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами. Разом з тим, в облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів (НАІС МВС) посвідчення водія серії НОМЕР_2 сервісними центрами МВС міста Києва та на ім`я громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалось. Окрім цього, відповідно до облікових даних посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорій «В1, В» від 28.08.2021 видавалося на ім`я громадянина ОСОБА_7 , територіальним сервісним центром №2144 РСЦ ГСЦ МВС в Закарпатській області (філія ГСЦ МВС).

Крім цього, ОСОБА_3 08.06.2022 приблизно об 11 годині 59 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», державний номерний знак НОМЕР_3 , по Житомирському шосе, 19 км, біля контрольно-пропускного пункту «Сосновий Бір» у м. Києві, був зупинений працівниками поліції. На законну вимогу працівників поліції надати документи, ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ, який видається установою та надає права, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 14.04.2015, видане ТСЦ №8047, що не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, пред`явивши його працівникам поліції.

Обвинувачений у присутності захисника не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності за правилами спрощеного провадження. Судом шляхом дослідження відповідних заяв встановлено, що сторони, які обізнані із своїми правами, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, його дії судом кваліфікуються: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив пособництво у підробленні офіційного докумену, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблений документ.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступків, дані про особу винного, який до кримінальній відповідальності притягається вперше.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає: його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, остаточно визначивши покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1510 (одну тисячу пятсот десять) гривень 24 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/20411-ДД від 15.06.2022.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 14.04.2015 ТСЦ №8047 на ім`я ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1