Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 вересня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2022 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001499 від 19.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 18 жовтня 2022 року із покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в України;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає, що суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: характер, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, за який у разі доведення вини, передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 8 років, особу підозрюваного, який немає соціально-сталих зв`язків, постійного джерела доходу.

Вказує, що слідчий суддя також не врахувала наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому що ОСОБА_6 , на його думку, може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а саме схиляти їх до зміни чи дачі неправдивих свідчень з метою ухилення від кримінальної відповідальності чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного заробітку.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили доводам апеляційної скарги, доводи прокурора на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. З чим погоджується і колегія суддів.

Твердження слідчого та прокурора про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на матеріалах клопотання.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний зазначив, що умов домашнього арешту він не порушував, хоч проживає сам, та в нього є брат, який привозить йому продукти харчування та все необхідне.

Тому, вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд враховує всі вищезазначені обставини, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Крім того, протилежне доводам підозрюваного та захисника не встановлено, апеляційною скаргою та матеріалами справи не доведено.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваною умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2022 рокупро обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001499 від 19.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3