Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8608/22
Провадження №1-кп/523/1429/22
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Шкорупеєва Д.А., за участю секретаря Луженко В.П., прокурора Кінько Р.Є., обвинуваченого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000435 від 16.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в силу 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, -

Встановив:

Судом встановлено, що 16.06.2022 приблизно о 12:30 год. (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося за можливе) , ОСОБА_1 знаходився за адресою: м.Одеса, вул. Нежданової, 63, де побачив припаркований біля магазину «Гастрономчик», мопед марки «HONDA GORNO»,VIN: НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_2 . Після чого ОСОБА_1 вирішив заволодіти даним транспортним засобом, а саме вищевказаним мопедом.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до вищезазначеного мопеду, зняв його з підніжки та взявши руками за кермо відкотив з місця паркування, всупереч волі його власника. Таким чином незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 , провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та надав наступні покази у судовому засіданні, що дійсно 16.06.2022 року, за адресою м.Одеса, вул.Нежданової, 63, побачив припаркований мопед марки «Хонда», відкотив його до кладовища, пізніше повернувся та забрав його.Викраденим розпорядився на власний розсуд, у скоєному щиро кається.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_1 , своєї провини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.289 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 289 ч. 1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечного діяння, яка містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.289КК України.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_1 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_1 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_1 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 , - не обирати.

Цивільний позов- відсутній.

Речові докази повернути за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя Шкорупеєв Д.А