КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

01 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003585 за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів, Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та звільнено його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження № 0003585 від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України закрито.

Цією ж ухвалою суд вирішив питання щодо речових доказів.

Як встановлено ухвалою суду, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 23 квітня 2020 року, близько 11 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 58, діючи умисно, шляхом отримання посилки від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у відділенні ТОВ «Нова Пошта», отримав пакунок з наркотичним засобом канабісом, тобто незаконно придбав вказаний наркотичний засіб, після чого, утримуючи його в руках, почав незаконно зберігати його при собі без мети збуту.

В подальшому, 23.04.2020 року, о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 58, працівниками поліції під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , у останнього виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, масою 6, 45 г, який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з тим, встановивши, що ОСОБА_6 добровільно пройшов курс лікування в КНП СОР «Обласна спеціалізована лікарня у м. Глухів» з приводу захворювання: F12 за МКХ10, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом умов та підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 цього Кодексу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає про те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Зокрема, посилаючись на зміст ч. 4 ст. 309 КК України, зміст ст. 413 КПК України, а також висновки, наведені у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 367/5346/20 (провадження № 51-1309 км 21) про те, що, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, суду необхідно з`ясовувати, чи реально особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи добровільно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування, а не вимушено, і чи дійсно ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури у своїй скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції належним чином не перевірив виконання обвинуваченим умов, визначених ч. 4 ст. 309 КК, оскільки не встановив чи страждав ОСОБА_6 на наркоманію, тобто чи був у нього психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу, внаслідок його систематичного незаконного вживання та в якому порядку ОСОБА_6 було встановлено діагноз «наркоманія».
Крім цього, як вважає апелянт, суд першої інстанції мав пересвідчитись чи було метою звернення ОСОБА_6 до лікувального закладу одужання від хвороби, а не інші мотиви, в тому числі уникнення кримінальної відповідальності за незаконні дії з наркотичними засобами.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, зокрема підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно вимог, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені частиною першою цієї статті, зокрема за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, останній обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу масою 6,45 г.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у звязку з тим, що він добровільно звернувся до лікувального закладу КНП СОР «Обласна спеціалізована лікарня у м. Глухів» та пройшов курс лікування від наркоманії, що підтверджується наданою суду довідкою від 06.07.2020 року № 270 про те, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному вище лікувальному закладі з 02 по 06 липня 2020 року, з приводу захворювання: F12 (за МКХ10).
Виходячи з наведених вище вимог закону та встановлених під час підготовчого судового засідання обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності передбачених законом умов та підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі вимог ч. 4 цієї статті та закриття кримінального провадження, згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, то колегія суддів не може визнати їх обґрунтованими та такими, що дають достатні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.
По-перше, всупереч доводам апеляційної скарги, єдиними умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, які прямо передбачені ч. 4 цієї статті, є те, що особа добровільно звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування від наркоманії.
Матеріали судового провадження щодо ОСОБА_6 не містять, а в апеляційній скарзі прокурора відсутні будь-які дані про те, що звернення обвинуваченого до лікувального закладу та його лікування там було не добровільним.
По-друге, як встановлено під час апеляційного розгляду, на підставі виписки із медичної картки стаціонарного хворого, наданої стороною захисту, діагноз ОСОБА_6 розлад психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, с-м залежності, що відповідає терміну «наркоманія», який використовується у Законі України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», було встановлено лікувальним закладом КНП СОР «Обласна спеціалізована лікарня у м. Глухів», до якого він добровільно звернувся та був обстежений в умовах стаціонару.

По-третє, в апеляційній скарзі прокурора не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких даних, які б дозволили спростувати твердження обвинуваченого про те, що, звертаючись до лікувального закладу, він переслідував мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон ч. 4 ст. 309 цього Кодексу, який не підлягав застосуванню, що тягне за собою скасування судового рішення, оскільки, в даному конкретному випадку, вони не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 рокущодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, аухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року, відповідно до якої суд звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження № 0003585 від 23 квітня 2020 року щодо нього закрив, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/12359/2020

Номер провадження : 11-кп/824/224/2022

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1