У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.04.2022 Справа №607/4893/22

провадження № 1-кс/607/1648/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 16 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1 , одружений, має малолітню дитину, працює тренером фізичного виховання та боксу спортивного клубу «Фітхаус», що у м. Запоріжжя, не адвокат, не депутат, раніше не судимий,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
встановила:

слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 діб.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000066 від 16 квітня 2022 року, про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В ході розслідування встановлено, що 16 квітня 2022 року біля 17 год. 00 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем « HONDA-CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, синього кольору, з двома пасажирами, рухався автомобільною дорогою М-09 сполученням «Тернопіль-Львів-Рава Руська», у напрямку від м. Тернопіль до м. Львів. Під час руху на 7 км + 500 м, автодороги М-09 сполученням «Тернопіль-Львів-Рава Руська», що неподалік с. Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_5 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись прямою ділянкою автодороги, у зазначеному напрямку, водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги пунктів: 1.10, (в частині визначення поняття «безпечна дистанція», і виконання його вимог), 13.1 Правил дорожнього руху, під час руху відволікся від керування автомобілем «HONDA-CR-V» та не обрав безпечної дистанції між керованим транспортним засобом та невстановленим автопоїздом, водій якого рухаючись попереду нього в попутному напрямку, почав зменшувати швидкість в межах своєї смуги руху (рухаючись в колоні інших попутних транспортних засобів). Внаслідок цього, водій ОСОБА_5 , уникаючи зіткнення з попутним автопоїздом, грубо порушуючи вимоги пункту 10.1 та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34. Дорожня розмітка Правил дорожнього руху, змінив напрямок свого руху ліворуч та в подальшому, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузьку суцільну лінію) ПДР, по якій в цей час у зустрічному напрямку рухався (в межах своєї смуги руху) автомобіль «NISSAN-ROGUE» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, чорного кольору, під керуванням водія ОСОБА_7 , з трьома пасажирами, та перед початком цього виїзду не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Після виїзду на зустрічну смугу водій ОСОБА_5 , не забезпечивши безпеку дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «NISSAN-ROGUE», а допустив зіткнення передньої правої частини керованого автомобіля «HONDA-CR-V» з передньою правою частиною автомобіля «NISSAN-ROGUE». У результаті даного зіткнення транспортних засобів пасажири автомобіля «HONDA-CR-V» р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів: 1.5 ч.1 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна дистанція», «дорожні умови», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 11.3, 13.1, а також вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), Розділу 34. Дорожня розмітка, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненні загибелі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9

16 квітня 2022 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 17 квітня 2022 року о 13 год. 25 хв. останньому вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень. Застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просить задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а також встановленні обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених в клопотанні ризиків, а більш м`який запобіжний захід не здатен їм запобігти. Також, пояснив, що від ДТП постраждало ще двоє дітей, 2010 та 2014 року народження, які перебували в автомобілі, із яким зіткнувся підозрюваний, та які на даний час перебувають у лікувальному закладі.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 , з приводу застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, клопоче про обрання до підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашнього арешту із забороною в нічний час залишати житло в період з 23 год. до 06 год. та покладенням на нього обов`язків. В обгрунтування заперечення зазначив, що не оспорюючи того факту, що злочин дійсно є тяжким, за яким передбачено відповідне покарання, але діючим КПК України такого ризику не передбачено, а тому він не може бути взятим до уваги. Факт затримання особи безпосередньо після вчинення злочину не є ризиком, а тому теж не може бути врахованим. Так само не можна взяти до уваги і наявність у ОСОБА_10 біометричного паспорту для виїзду за кордон та посвідченням водія, а також те, що він має навички керування легковими та вантажними автомобілями. Сам факт наявності згаданих документів не є ризиком і не може свідчити про можливість ухилення від органу досудового розслідування та суду, про це свідчать наступні факти, а саме: після вчинення ДТП ОСОБА_10 з місця події не зник, а намагався надати активну допомогу потерпілим; на місце пригоди викликав лікарів швидкої допомоги; після затримання у ОСОБА_10 було вилучено водійське посвідчення; при особистому огляді ОСОБА_10 не було виявлено біометричного паспорту для виїзду за кордон, не дивлячись на ту обставину, що той саме до ДТП рухався в напрямку м. Львова; ОСОБА_11 виповнилось 33 роки, і навіть при наявності біометричного паспорту для виїзду за кордон його виїзд за кордон є недопустимим, оскільки в період військового часу він не зможе перетнути державний кордон України; з наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 надавав постійно волонтерську допомогу ЗСУ, що також свідчить про його поведінку, як громадянина України, і також ніяк не може свідчити про бажання залишити її територію; ОСОБА_10 дав зразу правдиві покази, якими викриває свою протиправну поведінку, чим сприяє органу досудового розслідування у розкритті злочину; ОСОБА_10 повністю визнає свою вину і стверджує про намір відшкодувати завдану своїми діями шкоду, але в разі позбавлення його волі, він цього зробити не зможе. Крім того, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілих не є таким, що може справдитися, оскільки та обставина, що ОСОБА_10 на благодійній основі допомагав управлінню «Корд» ГУНП в Запорізькій області, жодним чином не свідчить про можливість впливу працівників цього управління на можливих свідків. Зокрема, вказане управління розташоване на території Запорізької області, а ДТП сталася на території Тернопільської області і тому жоден працівник не може здійснити впливу на жодного свідка, прізвища яких невідомо як ОСОБА_10 , так і цим працівникам. Окрім цього, на місці ДТП не було жодного очевидця за винятком потерпілого ОСОБА_7 , який вже надав покази з цього приводу і не є жителем як Запорізької так і Тернопільської областей, а проживає зовсім в іншому регіоні України. Про місце проживання потерпілого ОСОБА_10 також нічого невідомо. Твердження слідства «Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення...» не ґрунтується на жодному доказі, а лише є нічим необґрунтоване припущення. ОСОБА_10 має постійне місце проживання, одружений та має на утримання малолітню дитину і саме в такий складний час він є єдиним членом сім`ї, який може її утримувати. З місця проживання ОСОБА_10 характеризується позитивно. ОСОБА_10 має постійне місця роботи, що підтверджується документами справи, та позитивно характеризується. Надані до матеріалів справи відомості дають можливість зробити висновок про гарну репутацію підозрюваного ОСОБА_10 , який упродовж свого життя не притягувався до жодної відповідальності, про що також свідчить відсутність у органу досудового розслідування відомостей про його судимість. Враховуючи, що ОСОБА_10 раніше до відповідальності не притягувався можна прийти до висновку, що не можна стверджувати про не дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів.

Підозрюваний у судовому засіданні захисника підтримав. Також, пояснив, що у зв`язку із подіями в Україні, свою сім`ю він відправив за кордон, а сам допомагає іншим покинути м. Запоріжжя, супроводжуючи їх. На даний час внаслідок війни його майновий стан погіршився.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що воно є обґрунтованим, виходячи з наступного:
відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000066 від 16 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

16 квітня 2022 о 17 год. 10 хв., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як підозрюваного.

17 квітня 2022 року о 13 год. 25 хв. останнього повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На думку слідчого судді, вказана підозра є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме даними, що містяться в: протоколі огляду місця ДТП від 16 квітня 2022 року з схемою, в яких зафіксовано кінцеве розташування пошкоджених автомобілів «HONDA-CR-V», р.н. НОМЕР_3 , та «NISSAN-ROGUE», р.н. НОМЕР_2 , відносно елементів дороги, сліди пошкодження дорожнього покриття, осипу уламків ТЗ та ґрунту на смузі руху до м. Тернопіль, сліди відкидання автомобіля «NISSAN-ROGUE» з цієї смуги руху та розташування тіл двох потерпілих, іншу слідову інформацію про дорожньо-транспортну пригоду; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що 16 квітня 2022 року біля 17 год. 00 хв., він, керуючи автомобілем «NISSAN-ROGUE» р.н. НОМЕР_2 , і рухаючись автодорогою до м. Тернопіль, разом зі своєю сім`єю (дружиною та двома малолітніми дітьми), в межах своєї смуги руху до м. Тернопіль, побачив як на його смугу руху виїхав зустрічний автомобіль «HONDA-CR-V» р.н. НОМЕР_3 , із-за зустрічного автопоїзда, після чого відбулося зіткнення їх автомобілів. Місце зіткнення автомобілів знаходиться на його смузі руху (до м. Тернопіль).

Зробивши висновок про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винуватою, чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, за яким їй повідомлено про підозру, вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу, що і зроблено у даній судовій справі.
При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, за результатами розгляду клопотанняслідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які дають достатні підстави стверджувати про наявність наступних ризиків, на які вказує в клопотанні слідчий та які передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що останньому у випадку визнання його винуватим, згідно підозри, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001 року), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого його підозрюють, і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , має біометричний паспорт для виїзду за кордон, дійсний до 23 жовтня 2029 року, та користується посвідченням водія серії НОМЕР_4 . Тому, зважаючи на викладене та військову агресію Російської федерації проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, це може призвести до втечі останнього, зважаючи на тяжкість злочину. При цьому, слідчий суддя враховує, що як пояснив в судовому засіданні підозрюваний, він вивіз свою сім`ю за кордон. Така обставина дає розумні підстави вважати, що в підозрюваного соціальні зв`язки із місцем його постійного проживання в м. Запоріжжя не є настільки міцними, щоб не мати змоги покинути його /місце/.

Ризиком того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні є те, що наразі не допитано всіх свідків події та потерпілих (зокрема які проживають у Запорізькій області). При цьому, показання вказаних осіб мають значення лише ті, які надані безпосередньо суду, або слідчому судді згідно із ст. 225 КПК України, а отже до цього моменту можуть бути змінені під протиправним впливом підозрюваного. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, а може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. За таких обставин, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він, перебуваючи на волі, в т.ч. використовуючи свої соціальні зв`язки, може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, знаючи їх місце проживання, чи їх законного представника, або свідків цієї пригоди, чим перешкодить кримінальному провадженню іншим чином.

Твердження адвоката про недоведеність зазначених ризиків є безпідставними, суперечать як наданим доказам так і фактичним обставинам справи, а тому до уваги не беруться.
Оцінюючи відповідно до ст. 178 КПК України наведені обставини, зокрема: вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні згідно повідомленої підозри; зазначені у вступній частині ухвали дані про його особу та повідомлені в судовому засіданні, доведені ризики, та стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним ризикам.
Даних про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою не надано.
Слідчий суддя, керуючись вимогами ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи обставини кримінального провадження, встановлені дані про особу ОСОБА_5 , його майновий стан, доведені ризики, вважає необхідним визначити останньому розмір застави, який достатньою мірою гарантуватиме виконання ним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, однак не буде завідомо непомірним для нього.
З наведеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
клопотання слідчого задовольнити.
У задоволенні клопотання адвоката про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 99 240 /дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок/ грн., тобто 40 /сорок/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області /код отримувача/ код за ; Отримувач ТУ ДСА в Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку /IBAN/: UA0003454; призначення платежу «застава за ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000066 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року»/.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування із свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в орган ДМС України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 те, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків, внесена сума застави буде звернута в дохід держави.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .
Датою закінчення дії ухвали вважати 2359 год. 14 червня 2022 року.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1