Єдиний унікальний номер справи 183/2208/22
Провадження № 1-кс/183/528/22

У Х В А Л А

26 травня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2022 року прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому посилається на те, що слідчими відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені від 15 квітня 2022 року № 0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, строк якого у подальшому було продовжено. Досудовим розслідуванням установлено, що на початку березня 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ЛНР», які незаконно створені на тимчасово окупованих територіях Луганської області, що є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами. Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська, так званої «ЛНР», є незаконними і провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України, у березні 2022 року, більш точну дату встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території міста Старобільська Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», добровільно зайняв посаду «завідувача Старобільським відділенням судово-медичної експертизи Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи так званої «ЛНР»», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора «Старобільському відділенні судово-медичної експертизи Луганського республіканського бюро судово-медичної експертизи «ЛНР»», що діє у Старобільському районі Луганської області.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, а саме у добровільному зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, у зв`язку із чим 21 травня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Прокурор, посилаючись на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами та останній належним чином повідомлений про пред`явлену підозру, враховуючи покарання, яке може загрожувати підозрюваному у випадку засудження за пред`явленою підозрою - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, просить накласти арешт із забороною відчуження на майно, яке належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме:

-транспортний засіб марки ВАЗ 21093 - 1997 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , номер двигуна - НОМЕР_3 , код типу ТЗ легковий, який належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1371 від 16.06.2016;

- транспортний засіб марки ВАЗ 21083 - 1996 р.в., зеленого кольору, VIN НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , номер двигуна - НОМЕР_6 , код типу ТЗ легковий, який належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №4443/2018/949104 від 19.05.2018.

В обґрунтування необхідності накладення арешту вказує, що з аналізу матеріалів кримінального провадження існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_4 , на яке слід накласти арешт, підлягає конфіскації майна, як виду покарання за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України та відповідно до положень ст. 170 КПК України майно ОСОБА_4 необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання. Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що останній, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до його відчуження підозрюваним на користь третіх осіб, що унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 5 ст. 1111 КК України.

У судове засідання прокурор не з`явився, про день, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Власник майна - підозрюваний, у судове засідання не викликалися в силу положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором у клопотанні доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, докази, подані в його обґрунтування, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Слідчим відділом 3 Управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ у Донецькій та Луганській областях у кримінальному провадженні від 15 квітня 2022 року № 0000036 здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

З повідомлення Начальника Старобільського РВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про виявлення ознак кримінального правопорушення від 14 квітня 2022 року, протоколу огляду Інтернет сторінки від 11 травня 2022 року, протоколу огляду Інтернет сторінки від 12 травня 2022 року, показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у їх сукупності, вбачається наявність підстав для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

21 травня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, яку направлено в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

З наданого прокурором доказу на підтвердження права власності - реєстраційної картки транспортного засобу, наданої ТСЦ МВС № 7142 20 травня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належать: транспортний засіб марки ВАЗ 21093 - 1997 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , код типу ТЗ легковий, на підставі договору купівлі-продажу №1371 від 16.06.2016 та транспортний засіб марки ВАЗ 21083 - 1996 р.в., зеленого кольору, VIN НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , номер двигуна - НОМЕР_6 , код типу ТЗ легковий, який належить на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №4443/2018/949104 від 19.05.2018.

Санкція кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наданими в обґрунтування клопотання доказами прокурором доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту; накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання; арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; майно не відноситься до переліку майна, щодо якого існують заборони накладення арешту; існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, з огляду на викладене вище, є розумним та співрозмірним заходом обмеження права власності та буде відповідати завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора і наслідки арешту майна для підозрюваного у виді заборони відчуження майна не перешкоджає вжиттю такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, з огляду на те, що в своєму клопотанні прокурор не просить накласти арешт у вигляді заборони, обмеження користуватися майном, не обґрунтовує необхідність вжиття більш обтяжливих способів арешту майна, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна в силу ч. 4 ст. 173 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні від 15 квітня 2022 року за № 0000036 задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-транспортний засіб марки ВАЗ 21093 - 1997 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , номер двигуна - НОМЕР_3 , код типу ТЗ легковий, який належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №1371 від 16.06.2016;

- транспортний засіб марки ВАЗ 21083 - 1996 р.в., зеленого кольору, VIN НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , номер двигуна - НОМЕР_6 , код типу ТЗ легковий, який належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №4443/2018/949104 від 19.05.2018, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Виконання ухвали покласти на прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 15 квітня 2022 року за № 0000036.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1