Справа № 161/510/22 Провадження №11-кп/802/583/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України (в ред. Закону № 270-VI від 15.04.2008), та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Арешт, що накладений на предмет ззовні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверхні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було загорнуте в папір білого кольору та поміщено до експертного пакету № 7073056; предмет ззовні схожий на ніж, який в подальшому поміщено до експертного пакету № 7072730 скасовано.

Речові докази предмет ззвоні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверхні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було загорнуте в папір білого кольору та поміщено в експертний пакет № 7073056 та предмет схожий на ніж, який в подальшому був поміщений в експертний пакет № 7072730 та переданий на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Луцького відділу поліції знищено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 909,67 (дев`ятсот дев`ять гривень шістдесят сім копійок) гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08.06.2019, близько 23:35 год., знаходячись на прилеглій території до будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, під час конфлікту, що виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_9 , утримуючи в руці гострий колюче-ріжучий предмет, схожий на ніж, умисно завдав удар даним предметом в ділянку грудної клітки по передній поверхні зліва, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , наніс кулаками обох рук декілька ударів в область тім`яної ділянки голови, лобної ділянки та перенісся останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді не проникаючого поранення грудної клітки по передній поверхні зліва, забійно-рваних ран тім`яної ділянки голови, лобної ділянки та перенісся, які згідно висновку судово-медичного експерта № 420 від 08.07.2019 за ступенем тяжкості відносяться як кожне окремо, так і в своїй сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, по скільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , своїми умисними протиправними діями, які випазились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України (в ред. Закону № 270-VI від 15.04.2008).

У поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок місцевого суду є несправедливим в частині призначеного покарання, оскільки призначене згідно з даним вироком покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, не відповідає тяжкості даного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання безпідставно не взято до уваги той факт, що як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні ОСОБА_7 , просив вибачення за вчинене, про вчинене жаліє та щиро кається у тому, що вчинив. Крім того, вважає, що є ряд обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та характеризують його особу, а саме, те що ОСОБА_7 визнав свою вину повністю, дав правдиві та послідовні покази; активно сприяв розкриттю вчиненого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, про вчинене жаліє; є особою молодого віку та має тісні соціальні зв`язки; раніше являється не судимим; після вчиненого зробив належні висновки та офіційно працевлаштувався; просив вибачення у потерпілого. За вказаних вище пом`якшуючих обставин, характеризуючих даних та поведінки після вчиненого, вважає, що при призначенні покарання є всі підстави застосувати більш м`яке покарання, ніж застосував суд першої інстанції.

Посилаючись на вищевикладене, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_7 , засуджено за ч.2 ст. 125 КК України змінити та призначити покарання у виді штафу.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що ОСОБА_9 належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду кримінального провадження й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, думку прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Під час розгляду справи апеляційним судом, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання, в якому він просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 таке клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_6 з приводу заявленого клопотання вказала про те, що у разі наявності законних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вона не заперечує щодо його задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду розглянувши у порядку ч.4 ст.286, ст.288 КПК України клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, вважає, що воно підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , вчинено 08 червня 2019 року.

За положеннями ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України є кримінальним проступком.

Статтею 49 КК України визначені підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

На момент розгляду даного кримінального провадження апеляційний судом - 31.08.2022, у даному кримінальному провадженні, строки визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України, минули.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та погодився на звільнення його від кримінальної відповідальності.

З огляду на відсутність даних про ухилення обвинуваченого від слідства та суду, про притягнення його до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинуваченого проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст.417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За положеннями ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені у порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З урахуванням того, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю на нереабілітуючих підставах, потерпіла сторона має право звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди у порядку цивільного судочинства.

Отже, беручи вищенаведені обставини, апеляційний суд за наслідками апеляційного розгляду вважає за необхідне скасувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2022 року, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку з закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження, залишивши без розгляду цивільний позов у провадженні.

Такий підхід до вказаного питання узгоджується із раніше висловленою правовою позицією касаційного суду, яка зазначена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі №531/2332/14-к.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2019 року на предмет ззовні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверхні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було згорнуте в папір білого кольору та поміщено до експертного пакету №7073056; предмет ззовні схожий на ніж, який в подальшому поміщено до експертного пакету №7072730 накладено арешт.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати арешт на вищевказані предмети, а речові докази згідно ст. 100 КПК України предмет ззовні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було згорнуте в папір білого кольору та поміщено в експертний пакет № 7073056 та предмет схожий на ніж, який в подальшому був поміщений в експертний пакет № 7072730 та переданий на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Луцького відділу поліції знищити.

Таким чином, апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а його клопотання, - повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України та на підставі ст.417 КПК України кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , залишити без розгляду.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2019 року №161/9804/19, провадження №1-кс/161/5004/19 на предмет ззовні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверхні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було загорнуте в папір білого кольору та поміщено до експертного пакету № 7073056; предмет ззовні схожий на ніж, який в подальшому поміщено до експертного пакету № 7072730 скасувати.

Речові докази предмет ззвоні схожий на лезо від канцелярського ножа на поверхні якого є залишки речовини бурого кольору, яке в подальшому було загорнуте в папір білого кольору та поміщено в експертний пакет № 7073056 та предмет схожий на ніж, який в подальшому був поміщений в експертний пакет № 7072730 та переданий на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Луцького відділу поліції знищити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий
Судді