Справа № 184/209/22
Номер провадження 1-кп/184/62/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження за №0000230 від 12.08.2021 року відносно обвинуваченого

?ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бодайбо Іркутської області Російської Федерації, громадянин України, освіта середня технічна, не працюючий, на даний час розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.122 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2021 року у невстановлений слідством час у ОСОБА_3 на ґрунті неприязних відносин до дружини ОСОБА_6 , яка проживає разом зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 виник злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_6 ..
08 серпня 2021 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 направився до будинку АДРЕСА_1 , котрий згідно договору купівля продажу житлового будинку АВВ № 333283 на праві спільної приватної власності належить подружжю ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та їх дочці ОСОБА_6 , де через хвіртку зайшов на територію вищевказаного домоволодіння.
Після чого, в той же ж день та час, протиправно перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 та достовірно знаючи, що дружина ОСОБА_6 знаходиться у спальній кімнаті житлового будинку, у ОСОБА_3 з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку, в якому проживала ОСОБА_6 зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..
З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно протиправно через вікно заліз до приміщення спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 , котрий на праві спільної приватної власності належить подружжю ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , де на той час відпочивала ОСОБА_6 разом з малолітнім сином ОСОБА_9 ..
Таким чином, ОСОБА_3 умисно протиправно проник до житлового приміщення, порушивши тим самим гарантоване право на недоторканність житла ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , передбачене ст. З0 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Крім того, 07 серпня 2021 року у невстановлений слідством час у ОСОБА_3 на ґрунті неприязних відносин до дружини ОСОБА_6 , яка проживає разом зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_6
08 серпня 2021 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , маючи при собі невстановлений в ході проведення досудового розслідування предмет, який має колюче-ріжучі властивості, направився до будинку АДРЕСА_1 , котрий на праві спільної приватної власності належить подружжю ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та їх дочці ОСОБА_6 , де через хвіртку протиправно зайшов на територію вищевказаного домоволодіння.
Після чого, в той же ж день та час, протиправно перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 та достовірно знаючи, що ОСОБА_6 знаходиться у спальній кімнаті житлового будинку, ОСОБА_3 з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 через незачинене вікно проник до кімнати, де перебувала остання разом з малолітнім сином ОСОБА_9 ..
Реалізуючи свій злочинний намір, в той же день та час, знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_6 , від котрого остання прокинулась. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , дістав з належної йому сумки, яку він мав при собі, невстановлений в ході проведення досудового розслідування предмет, який має колюче-ріжучі властивості, котрий тримав у своїй правій руці та, тримаючи своєю лівою рукою ліву руку ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно протиправно спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді сліпого колото різаного поранення лівого зап`ястя з ушкодженням ліктьового нерву з порушенням функцій 4-5-го пальців лівої кисті, яке згідно висновку експерту №549 від 15.09.2021 відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених злочинах визнав частково та пояснив, що 08.08.2021 року в нічний час прийшов по дзвінку своєї дружини ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_3 , де вона проживала зі своїми батьками. Він заліз у вікно, зайшов в кімнату до дружини, розбудив її, а вона почала кричати, він злякався і втік через вікно при цьому залишив в кімнаті свою барсетку з речами. Ножа в нього з собою не було і тілесні ушкодження своїй дружині він не спричиняв. За ст.. 162 КК України вину визнає повністю, за ст.. 122 КК України вину не визнає.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вина останнього також підтверджується показаннями безпосередньо допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав показання, згідно яких повідомив, що 08.08.2021 року близько 02 годині ночі він спав у своєму житловому будинку та почув крик, встав з ліжка та побачив ОСОБА_3 , який виплигнув з належного йому будинку у вікно та втік. Його донька ОСОБА_11 перебувала у сусідній кімнаті, в неї були пошкоджені сухожилля на руці. ОСОБА_3 , чоловік його доньки ОСОБА_6 , вони після весілля прожили разом близько 2 місяців. ОСОБА_3 проник до будинку через вікно, за будинком була знайдена барсетка з документами. Донька ОСОБА_6 сказала, що спала, а ОСОБА_3 вдарив її по голові та порізав руку ножем. Цивільний позов не заявлений. Відносно міри покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання, згідно яких повідомила, що 08.08.2021 року вночі прокинулась та побачила її чоловіка ОСОБА_12 , який вдарив її і стояв біля неї з ножем, тримаючи її ліву руку, а іншою порізав їй запястя, вона почала кричати, а ОСОБА_13 втік через вікно будинку. З нею в той час перебував молодший син, який злякався та також кричав. На крик прибігли її батьки. В неї не працювали три пальці на руці. Вона проходила лікування. Цивільний позов не заявлений. Відносно міри покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала показання, згідно яких повідомила, що ОСОБА_3 чоловік її доньки ОСОБА_6 , з яким вона трохи жила разом. ОСОБА_3 постійно її ревнував. Вночі 08.08.2021 року прокинулась від сильного крику, вибігла до доньки, яка сказала, що в будинок заліз її чоловік ОСОБА_3 та вдарив її по голові та порізав їй руку ножем.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав показання, згідно яких він повідомив, що 08.08.2021 року до нього подзвонила колишня дружина ОСОБА_6 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 заліз до будинку та порізав її ножем. Згодом він бачив тілесні ушкодження на руці ОСОБА_6 ..

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Надаючи юридичну оцінку показанням потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , суд враховує, що потерпілі та свідки були безпосередньо допитаними у судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.122 КК України повністю доводиться наданими сторонами та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні сукупністю письмових доказів та висновків експертиз, а саме:

¦витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000230 від 12.08.2021 року, відповідно до якого 08.08.2021 року приблизно о 02 годині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно, через вікно проник до будинку АДРЕСА_3 , котрий належить ОСОБА_5 (а.с.1 т.1);

¦протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 від 12.08.2021р., відповідно до якого 08.08.2021 року приблизно о 02 годині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно, через вікно проник до будинку АДРЕСА_3 (а.с.10 т.1);

¦протоколу огляду місця події від 12.08.2021 року, а саме території домоволодіння по АДРЕСА_3 (а.с.13-20 т.1);

¦протоколу огляду предмету від 12.08.2021 року, а саме чоловічої барсетки чорного кольору, яка була знайдена на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , в якій був паспорт на ім`я ОСОБА_3 гаманець, ключі від квартири та мобільний телефон (а.с.39 т.1);

¦витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000219 від 14.09.2021 року, відповідно до якого 08.08.2021 року о 00 годині 00 хвилин ОСОБА_12 перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с.49 т.1);

¦протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 14.09.2021р., відповідно до якого 08.08.2021 року ОСОБА_12 перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , спричинив їй тілесні ушкодження (а.с.56 т.1);

¦висновку судової медичної експертизи №549 від 15.09.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді сліпого колото-різаного поранення лівого зап`ястя з ушкодженням ліктьового нерву з порушенням функцій 4-5-го пальців лівої кисті відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (а.с.58-59 т.1);

¦протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2021 року, під час якого потерпіла ОСОБА_6 показала, як саме ОСОБА_3 завдав їй тілесні ушкодження (а.с.77-81 т.1).

¦додаткового висновку судової медичної експертизи №730 від 08.12.2021 року, відповідно до якого механізм виявленого у потерпілої ОСОБА_6 тілесного ушкодження не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участі самої ОСОБА_6 від 07.12.2021 року (а.с.83-84 т.1).

Форма і зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відноситься, верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.7, ч.2 ст.8 КПК України).

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази у даному кримінальному провадженні, суд керується критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», у відповідності до якого таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук та Йонкало проти України»).

Таким чином, на підставі вищенаведеного, проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання, що стороною обвинувачення під час судового розгляду доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.122 КК України, поза розумним сумнівом, так як надані прокурором докази, що досліджені судом, зібрані у передбаченому законом порядку, є достатньо чіткі, повні та узгоджені між собою і відповідають стандартам належності та допустимості.

Суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність події злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у його вчиненні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житлата про наявність події злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у його вчиненні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Суд дає критичну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_3 , висловлені ним в судовому засіданні щодо невизнання своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки обвинувачений не надав жодного доказу на підтвердження зазначеної версії, не навів жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення.

Зазначена позиція обвинуваченого ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме показами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні підтвердили факт заподіяння останній тілесних ушкоджень збоку ОСОБА_6 , показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , кожен з яких в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 збоку ОСОБА_3 , про що їм стало відомо зі слів ОСОБА_6 , висновком судово-медичної експертизи № 549 від 15.09.2021 року та висновком додаткової судово-медичної експертизи № 730 від 08.12.2021 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2021 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого остання підтвердила факт заподіяння їй збоку ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_3 як спосіб захисту, передбачений законом з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочині, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо дружини.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, думку потерпілих, які відносно міри покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, а також обставини, які обтяжують покарання, відсутність пом`якшуючих обставин і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.162, ч.1 ст.122 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, заслухавши думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого неможливе без відбування покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому кримінальному правопорушенню, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання слід застосовувати ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі:

-сумка з речами, яка знаходиться в камері схову речових доказів ВП№2 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 ;

-паспорт на ім`я ОСОБА_3 , який передано під розписку ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 ..

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1