Справа № 755/9250/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001464 від 26.07.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визначивши вчинення злочинів, як основне джерело доходів, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення умисних злочинів спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайств, а саме отримання поштових відправлень через службу доставки ТОВ «НОВА ПОШТА».

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 18.07.2022 року, ОСОБА_3 , використовуючи смартфон з спеціально-придбаною сім-картою НОМЕР_1 , в мобільному додатку «Нова пошта» створив кабінет користувача з вигаданими даними « ОСОБА_6 ». В подальшому, на сервісі безкоштовних оголошень «ОЛХ» 21.07.2022 року ОСОБА_3 знайшов оголошення про продаж ноутбуку «MACBOOK AIR 128 Gb» вартістю 22 499 гривень 17 копійок, яке було розміщено ОСОБА_7 . Маючи умисел на заволодіння шляхом обману «MACBOOK AIR 128 Gb», що належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , як покупець, розпочав листування з продавцем ОСОБА_7 , видаючи себе за ОСОБА_8 . В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману вказаним ноутбуком, ОСОБА_3 , замовив доставку вказаного ноутбуку на відділення №58 ТОВ «Нова пошта» в м. Одеса. ОСОБА_7 , будучи переконаним в добропорядності покупця, а також враховуючи той факт, що продаж здійснювався через «ОЛХ оплату» перерахувавши на тимчасовий рахунок кошти, не здогадуючись про те, що покупець ОСОБА_6 є вигаданою особою, через відділення №19 ТОВ «Нова пошта» за адресою м.Київ, вул. Райдужна, 25-а, здійснив відправку ноутбуку «MACBOOK AIR 128 Gb» вартістю 22 499 гривень 17 копійок за заданими реквізитами та номером товарно-транспортної накладної № 3876. Однак, 25.07.2022 посилка повернута замовником на відділення відправлення.

Отримавши інформацію, яка містила анкетні дані відправника, тобто ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим слідством спосіб та у невстановлених осіб замовив виготовлення та отримав посвідчення водія на ім`я відправника, тобто ОСОБА_7 , що в подальшому мало виконати роль документа, який підтверджує особу.

26.07.2022 року, отримавши сповіщення про повернення відправлення №3876 на ім`я ОСОБА_7 до відділення №19 ТОВ «Нова пошта» за адресою м.Київ, вул. Райдужна, 25-а, ОСОБА_3 , негайно прибув до вказаного відділення, де видаючи себе за ОСОБА_7 , та використовуючи завідомо підроблені документи (посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 ), звернувся до працівника ТОВ «Нова пошта», та назвав відомий йому номер товарно-транспортної накладної № 3876, за яким товар було повернуто відправнику. Працівник ТОВ «Нова пошта», не здогадуючись про той факт, що надані для посвідчення особи документи, а саме посвідчення водія, в якому була фотокартка ОСОБА_3 , на ім`я ОСОБА_7 є підробленим, та будучи переконаним в тому, що отримувач є ОСОБА_7 видав відправлення за номером товарно-транспортної накладної 3876, ОСОБА_9 .

Отримавши в незаконний спосіб відправлення №3876, де знаходився ноутбук «MACBOOK AIR 128 Gb» вартістю 22 499 гривень 17 копійок, що належить ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд, завдавши тим самим матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 22.07.2022 року, ОСОБА_3 , використовуючи власний смартфон з спеціально-придбаною сім-картою НОМЕР_2 , в мобільному додатку «Нова пошта» створив кабінет користувача з вигаданими даними « ОСОБА_10 ». В подальшому, на сервісі безкоштовних оголошень «ОЛХ» 22.07.2022 ОСОБА_3 знайшов оголошення про продаж мобільного телефону «iPhone 12 mini 256 Gb» вартістю 17 500 гривень, яке було розміщено ОСОБА_5 . Маючи умисел на заволодіння шляхом обману мобільним телефоном «iPhone 12 mini 256 Gb», що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , як покупець, розпочав листування з продавцем ОСОБА_5 , видаючи себе за ОСОБА_10 .

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_3 , замовив доставку вказаного телефону на відділення № НОМЕР_3 ТОВ «Нова пошта» в м. Чернівці з оплатою накладеним платежем. ОСОБА_5 , будучи переконаним в добропорядності покупця, а також враховуючи той факт, що продаж здійснювався накладеним платежем, не здогадуючись про те, що покупець ОСОБА_10 є вигаданою особою, а від її імені спілкується ОСОБА_3 , через відділення №375 ТОВ «Нова пошта» в м. Києві за адресою м. Київ, вул. Сверстюка, 11-в, здійснив відправку мобільного телефону «iPhone 12 mini 256 Gb вартістю 9284 гривень за заданими реквізитами, номер товарно-транспортної накладної 769, після чого ОСОБА_3 в особистому кабінеті мобільного додатку «Нова пошта» надійшло сповіщення про відправлення та дані відправника. Однак, відправлення 25.07.2022 повернуто відділення відправлення.

Отримавши інформацію, яка містила анкетні дані відправника, тобто ОСОБА_5 цього самого дня ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим слідством спосіб та у невстановлених осіб замовив виготовлення та у подальшому отримав посвідчення водія на ім`я відправника, тобто ОСОБА_5 , що в подальшому мало виконати роль документа, який підтверджує особу.

26.07.2022 року о 15 год 15 хв. отримавши сповіщення про повернення відправлення №7691 на ім`я ОСОБА_5 до відділення №375 ТОВ «Нова пошта» в м. Києві за адресою м. Київ, вул. Сверстюка, 11-в, ОСОБА_3 , негайно, а саме о 15 год 45 хв. прибув до вказаного відділення, де видаючи себе за ОСОБА_5 , та використовуючи завідомо підроблені документи (посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ), звернувся до працівника ТОВ «Нова пошта», та назвав відомий йому номер товарно-транспортної накладної № 7691, за яким товар було повернуто відправнику. Працівник ТОВ «Нова пошта», не здогадуючись про той факт, що надані для посвідчення особи документи, а саме посвідчення водія, в якому була фотокартка ОСОБА_3 , на ім`я ОСОБА_5 є підробленим, та будучи переконаним в тому, що отримувач є ОСОБА_5 , видав відправлення за номером товарно-транспортної накладної 7691, ОСОБА_9 .

Отримавши в незаконний спосіб відправлення №7691, де знаходився мобільний телефон «iPhone 12 mini 256 Gb» вартістю 9284 гривень, що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд, завдавши тим самим матеріального збитку на суму 17500 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, він дійсно за підробленим посвідченням водія забрав з відділення «Нова пошта» ноутбук «MACBOOK AIR 128 Gb» та мобільний телефон «iPhone 12 mini 256 Gb», які йому не належать та які перед цим замовляв на сайті «ОЛХ». Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, не є військовослужбовцем строкової служби та особою пенсійного віку, спосіб життя, повідомив, що працює не офіційно вантажником, позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій частини першої статті 190 КК України та частини другої статті 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненим злочинам та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2022 року накладено арешт на майно, яке було вилучено в результаті проведення огляду місця події 26.07.2022 року в період часу з 19 год. 19 хв. до 19 год. 22 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме коробку білого кольору із мобільним телефоном марки «Apple Iphone 12 mini 256 Gb» в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 , який у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- ч. 2 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2022 року на майно, яке було вилучено в результаті проведення огляду місця події 26.07.2022 року в період часу з 19 год. 19 хв. до 19 год. 22 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме коробку білого кольору із мобільним телефоном марки «Apple Iphone 12 mini 256 Gb» в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- DVD-R диск, білого кольору, ємністю 4,7 gb із камер внутрішнього відеоспостереження відділення № 19, «Нової Пошти», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 25-А - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск, білого кольору, ємністю 4,7 gb, із камер внутрішнього відеоспостереження відділення № 375 «Нової Пошти», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка 11-В - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний носій інформації (диск DVD-R 4.7 gb. 120 min) який упакований до білого паперового конверту, який опечатано печаткою «Для пакетів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві» з підписом дізнавача - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- спеціальний пакет № «ЕХР 0207007», всередині якого знаходиться коробка білого кольору, в середині якої мобільний телефон марки «Iphone 12 mini 256 Gb», чорного кольору, переданий на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя