ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/579/22 Справа № 203/5598/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , ( в режимі відеоконференції)-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 травня 2022 року включно й залишино без зміни визначену заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 681 000 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд посилається те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та врахувавши його особу, тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим, складність цього провадження та необхідність проведення у ньому ще ряду слідчих та процесуальних дій, дійшов висновку, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу на теперішній час не втратили своєї актуальності та не зменшились, тому продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з цим рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або зменшити розмір застави межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що рішення суду постановлене з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, захисник зазначає, що сторона обвинувачення у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взагалі не зазначала обставини та докази, які б підтверджували існування заявлених ризиків.
Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено обставин, які свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Указує й на те, що слідчим суддею не враховано можливість обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю, що унеможливить пересування ОСОБА_6 поза контролем правоохоронних органів. Разом з тим, зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний має постійне місце мешкання, дружину та неповнолітнього сина.
Крім того, сторона захисту не погоджується з визначеним розміром застави у провадженні, який складає 681000 грн., та акцентує увагу, що суд не враховував, що застосування застави не повинно буди надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища підозрюваного, оскільки це не є покаранням, а лише засобом забезпечення виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків. З огляду на ці обставини, апелянт вважає, що ухвала підлягає скасуванню, а запобіжний захід зміні на більш м`який.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Положеннями частини 3 статті 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджується, що СВ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування провадження, внесеного до ЄРДР за №30001569 від 14.12.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема щодо ОСОБА_6 .
В межах цього провадження 20.12.2021 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 21.12.2021 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України, та цього ж дня застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й визначено заставу й оскаржуваною ухвалою було продовжено дію цього запобіжного заходу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ґрунтується на фактичних обставинах провадження та вищенаведених вимогах закону.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.
Разом з цим, в контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що з урахуванням обставин провадження, ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким, покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його винуватості, а також особи підозрюваного, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та ці ризики не зменшились й продовжують існувати.
На переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.
Водночас, твердження захисника про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
Отже, враховуючи викладене та фактичні обставини кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має дружину та дитину, які перебувають на його утриманні, не спростовує заявлені у клопотанні слідчого ризики та не можуть виступати стримуючими факторами належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Будь-яких переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_6 під вартою колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею щодо підозрюваного прийняте рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вважає такий розмір пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4