Справа № 473/2022/22
Номер провадження1-кп/473/220/2022
ВИРОК
іменем України

"06" жовтня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000589 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Орськ, Оренбурзької області, Російської Федерації, із професійно-технічною освітою, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, згідно ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.07.2022 року у післяобідній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебував на законній підставі за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою останньої. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , під приводом продажу останній побутової техніки заволодів грошовими коштами у сумі 4000 гривень та зник у невідомому напрямку. Після заволодіння грошима шахрайським шляхом ОСОБА_4 обернув їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 4000 гривень.

Крім цього, 22.07.2022 року у ранковий час, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 перебував на законній підставі за адресою АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою останньої. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , під приводом продажу останній спортивного велосипеду повторно заволодів грошима у сумі 1250 гривень та зник у невідомому напрямку. Після заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом ОСОБА_4 обернув їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1250 гривень.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року «2102-ІХ(зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX, та від квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжити строк дії воєнного станув Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

24.07.2022 року у ранковий час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебував на законній підставі за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 .

В цей час ОСОБА_4 на підвіконні в кухні будинку побачив жіночу сумку потерпілої ОСОБА_5 . Після зазначеного, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з гаманця, що знаходився в жіночій сумці грошові кошти в сумі 1000 гривень двома купюрами номіналом 500 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, визнав, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, на підставі ст..63 Конституції України відмовився надавати покази. Вказав, що шкоду потерпілій не відшкодував, проте планує це зробити найближчим часом.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що дозволила обвинуваченому проживати у неї вдома, оскільки мала вільну кімнату. Довіряла йому, оскільки вони разом працювали в с.Бузьке на теплицях. На початку липня 2022 року вона розповідала йому, що планує придбати пралку, духовку та телевізор. Той сказав, що ці речі планує продати його батько та вона віддала йому 4000 гривень, проте речі він їй не передав. Потім згодом сталася така ж ситуація і з велосипедом, який обвинувачений казав що придбає для неї у знайомого за 1250 гривень двома платежами. Вона віддала йому гроші, так як довіряла. Потім 24 липня 2022 року, отримавши смс-повідомлення від обвинуваченого, зрозуміла, що той з гаманця, що був у її сумочці на кухні, викрав 1000 гривень. Вона телефонувала ОСОБА_4 , той не відповідав, в смсках обіцяв все повернути, проте не зробив цього і по теперішній час. Тому вона на початку серпня 2022 року звернулася із заявою до поліції.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України та за ч.4 ст.185 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та шахрайство, вчинене повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання ним своєї вини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, не має не погашених судимостей; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, має сім`ю, міцні соціальні зв`язки, а також те, що правопорушення, які вчинив ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України належать до проступків, нетяжких та тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.1, ч.2 ст.190 КК України та за ч.4 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України.

Так ч.1 ст.75 КК України передбачає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що згідно із Постановою ВС від 13 листопада 2018 року справа №401/2807/16-к провадження №51-2816км18 Верховний Суд зазначив, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема його поведінка під час слідства та судового розгляду, визнання вини у вчиненому правопорушенні, щире каяття, наявність у нього родини та міцних соціальних зв`язків, на думку суду дозволяють призначити йому покарання із звільненням від його відбування з іспитовим строком.

Крім того, таке покарання буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого ним злочину.

Так, визначаючи поняття справедливості щодо призначення кримінальних покарань Конституційний Суд України зазначає, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України» (п.4.1 Рішення КСУ від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 КК України (справа про призначення судом більш м`якого покарання).

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням: 6250 гривень, який не відшкодовано.

Розмір витрат на залучення експерта, цивільний позов та речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за:

ч.1 ст.190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі,

ч.2 ст.190 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі,

ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1