КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

31 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року,
ВСТАНОВИВ
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.
Крім того, цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдано у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 .
Стягнуто процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Так, подаючи апеляційну скаргу, захисником ОСОБА_3 вимог ст. 396 КПК України дотримано не було.

Зокрема, нехтуючи положеннями п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, у вищезазначеній апеляційній скарзі відсутні чіткі апеляційні вимоги в розумінні ст. 373 КПК України, а саме не зазначено, з яких підстав визнати ОСОБА_2 не винуватим.

У зв?язку з вищевикладеним, так як апеляційний суд був позбавлений можливості вирішити подальший процесуальний рух даної справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 було залишено без руху зі встановленням достатнього часу 05 (п`яти днів) для виконання ним вимог ст. 396 КПК України та усуненням вказаних недоліків, зазначених в ухвалі від 03 травня 2022 року.

Отримавши вказану ухвалу суду, захисник ОСОБА_3 25 травня 2022 року, не пропустивши строку на усунення недоліків, подала нову (уточнену) апеляційну скаргу.

Перевіривши нову (уточнену) апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , приходжу до висновку про її повернення з огляду на наступне.

Вимоги первинної апеляційної скарги апелянта полягали в тому, що остання просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 та визнати невинуватим ОСОБА_2 в інкримінованих йому кримінальних правопорушенням, без вказання підстав виправдання, у зв`язку з чим апеляційним судом постановлена ухвала про залишення вказаної апеляційної скарги без руху із зазначенням потреби усунення недоліків.

У новій (уточненій) апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 висуває вже зовсім інші апеляційні вимоги, зокрема просить апеляційний суд скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 та повернути кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому нехтуючи вимогами ухвали Київського апеляційного суду від 03.05.2022 про залишення первинної апеляційної скарги без руху, яка була ухвалена вихдячи з іншого змісту апеляції захисника.

Окрім цього, апелянт посилається на порушення, передбачені ст. 412 КПК України як на підставу для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зокрема відсутність виклику судом потерпілих, начебто проведення судових засідань без участі захисника, "підозра" що відсутні певні диски з записом судового засідання. Разом з тим захисник ОСОБА_3 не конкретизує свої апеляційні вимоги в цій частині, а саме які судові засідання проводиоися ,на її думку без виклику потерпілих, які саме судові засідання були проведені без участі захисника і які саме процесуальні дії здійснювалися без участі захисника, чи то були відкладні засідання, чи ті, під час яких приймались відповідні процесуальні рішення, або здійснювалися процесуальні дії. Також захисник не стверджує в апеляційній скарзі, а висуває "підозру" щодо можливої відсутності диска із записом судового засідання ( без уточнення), тільки тому що цей диск не був отриманий захисником для ознайомлення, тобто ґрунтується на припущеннях апелянта, що в цілому не відповідає критерію чіткості апеляційних вимог та їх обґрунтування .

За таких обставин, оскільки недоліки, вказані в ухвалі Київського апеляційного суду від 03 травня 2022 року про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 без руху, останньою фактично усунуті не були, то така апеляційна скарга підлягає поверненню одноособово суддею доповідачем за правилами п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, що не позбавляє права на повторне звернення з дотриманням вимог статей глави 31 КПК України.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року - повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_1