печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0001683 від 05.03.2020 прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процессуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001683 від 05.03.2020 прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте слідчий подала письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити, розгляд клопотання просила проводити без виклику сторін.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001683 від 05.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
Прокурор в обґрунтування клопотання вказує наступне, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шляхом підроблення правовстановлючих документів незаконно, шахрайським шляхом 24.10.2019 заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , своїми діями спричинивши майнову шкоду гр. ОСОБА_4 .

Крім того, 27.02.2020 невстановлені особи шляхом підроблення правоустановчих документів незаконно, шахрайським шляхом заволоділи приміщенням квартири АДРЕСА_2 , своїми діями спричинивши майнову шкоду гр. ОСОБА_5 та її батьку ОСОБА_6 .

Також, 25.11.2019 невстановлені особи, шляхом підроблення документів, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , своїми діями спричинивши майнову шкоду ОСОБА_7 .

Крім цього, 10.12.2020 невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблений документ на право власності, а саме на квартиру АДРЕСА_4 , заволоділа правом власності на вказану квартиру, в результаті чого, завдавши гр. ОСОБА_8 .

Також, 30.01.2021 невстановлені особи шляхом підроблення правоустановчих документів незаконно, шахрайським шляхом заволоділи приміщенням квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_9 .

З матеріалів клопотання вбачається, що 23 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/66465/21-к) проведений обшук за адресою: АДРЕСА_6 за місцем проживання ОСОБА_10 . Під час проведення обшуку серед іншого було виявлено та вилучено мобільний телефон «IPHONE 12» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 та мобільний телефон «Honor» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_11 . На вилучених мобільних телефонах, які належать ОСОБА_11 та ОСОБА_10 могли зберегтися сліди вчинення кримінальних правопорушень та можуть міститись інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримати які можливо шляхом проведення судової експертизи, оскільки вилучені мобільні телефони мають систему захисту, подолання якої потребує спеціальних знань.
23.12.2021 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_12 винесена постанова про визнання вилученого 23.12.2021 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_6 майна - речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001683, оскільки на вилучених мобільних телефонах, які належать ОСОБА_13 та ОСОБА_11 могли зберегтися сліди вчинення кримінальних правопорушень та можуть міститись інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурор вказує, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження майна, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначені мобільні телефони, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 23.12.2021 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_6 , майно, а саме: мобільний телефон «IPHONE 12» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 та мобільний телефон «Honor» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_11 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1