В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003237 від 28.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 31.10.2021 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , побачили неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 який сидів на лавці навпроти вказаного будинку разом із малолітньою ОСОБА_8 . В подальшому, між вказаними особами зав`язалася розмова, в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник прямий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, ОСОБА_4 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 , та діючи з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, знаходячись на відстані однієї руки завдав удари руками в область обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав спиною на землю, після чого, наніс ще декілька ударів ногами по тілу потерпілого.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №285 від 02.11.2021, заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, синця на правій гомілці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, ствердив обставини вчинення правопорушення зазначені в обвинувальному акті, вказав суду, що дійсно у жовтні 2021 року спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, вибачення у потерпілого, зробив відповідні висновки і подібного вчиняти більше не буде.
Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, про розгляд обвинувального акту за їх відсутності, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 покладаються на розсуд суду.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, що немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, заслухавши думку учасників судового розгляду визнав доцільним заслухати показання обвинуваченого щодо обставин вчинення кримінального проступку, позицію потерпілого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого. Дослідження інших доказів стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, суд визнав недоцільним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, тобто за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Таким чином, суд при оцінці доказів застосовує критерій доведення винуватості обвинуваченого «поза розумним сумнівом», така доведеність випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого проступку, особу винного і обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Характеризуючи особу обвинуваченого, слід зазначити, що ОСОБА_10 не судимий, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого проступку, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю проступку слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 суд не встановив.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, одночасно враховуючи вище викладене суд прийшов до наступного висновку.
Так, окрім наведеного вище, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд бере до уваги положення ст. 12 КК України, відповідно до яких кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до проступків, наявність однієї пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, що дає суду підстави для висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе шляхом застосування відносно нього такого виду покарання, як штраф, у межах розміру, який передбачений санкцією статті, що реально він зможе сплатити.
Підстав для застосування обвинуваченому ст. 69 КК України судом не встановлено.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, буде співмірним тяжкості вчиненого кримінального проступку, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Речові докази та процесуальні витрати у справі - відсутні.
Оскільки питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили прокурором перед судом не ставилось та з учасниками процесу не обговорювалось, одночасно враховуючи, що він не становить собою суспільної небезпеки, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід йому не доцільно обирати.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні - відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили - не обирати.
На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1