Справа № 522/5770/20
Провадження 1-кп/522/932/22
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України
06 липня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та питання про доцільність продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000632 від 13.02.2020 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Весела Долина, Тарутинського район, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_7 ,
обвинувачений - ОСОБА_6 ,
захисник - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за № 0000632 від 13.02.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, яке обґрунтовано тим, що ризики на даний час відсутні, так як ОСОБА_6 з 09.04.2020 знаходиться під вартою. На твердження захисника, судовий розгляд питання щодо продовження запобіжного заходу містить формальний характер. Прокурор не забезпечив доведення ризиків, а посилання тільки на тяжкість покарання як на обґрунтування необхідності застосування тримання під вартою прямо суперечить вимогам ст. 183 КПК України та практиці ЄСПЛ.
Окрім цього, з метою раціонального використання судового часу, суд з власної ініціативи ставить на розгляд питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки у обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження строку тримання під вартою.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд вважає, що розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу та вирішення питання щодо доцільності застосування тримання під вартою буде забезпечувати повноцінний і усесторонній розгляд цих взаємопов`язаних питань, та раціональне використання судового часу задля дотримання розумних строків.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
На даний час існує ризик, що ОСОБА_6 підозрюючись у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім цього, суд вказує, що даний ризик підтверджується також тією обставиною, що обвинувачений в порушення вимог чинного законодавства, при зміні місця проживання не зареєстрував своє місце проживання, як того вимагає п. 4 Правил реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207. Така обставина, свідчить про імовірність зміни місця проживання особи без повідомлення про це компетентних органів, що в свою чергу свідчить про порушення ОСОБА_8 своїх обов`язків, як особи, котра проживає на території України. Варто зазначити, необхідність реєструвати своє поточне місце проживання, є законодавчо закріпленою задля можливості ведення офіційної переписки із особою, а також можливістю встановити її місце знаходження у разі потреби.
Вказаний ризик не зменшився і не відпав.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо.
Суд враховує, що під час сьогоднішнього засідання прокурор забезпечив явку свідків обвинувачення, які уже надали свої показання суду. Однак, під час їх допиту, судом встановлені певні суперечності, системну оцінку яким суд зможе надати тільки під час оцінки у нарадчій кімнаті. Крім цього, стадія судового розгляду досі триває, а тому ризик, який обґрунтовує необхідність подальшого застосування запобіжного заходу досі існує, щодо можливості вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вирішуючи і клопотання сторони захисту та питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Суд зазначає, що вагомість ризиків, на які він посилається під час розгляду питання про доцільність, неодноразово були предметом перегляду судом апеляційної інстанції. Усі рази, суд апеляційної інстанції погоджувався, що не зважаючи на тривалість обмеження права на свободу, потреби і кримінального провадження і суспільна необхідність виправдовують таке втручання у конституційні права особи.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд також бере до уваги вагомість доказів, тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, відсутність стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного зареєстрованого місця проживання, місця роботи.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання захисника слід залишити без задоволення.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 вересня 2022 року.
Копію ухвали направити начальнику ДУ "Одеський слідчий ізолятор» - для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_9

Судді: Андрій НАУМЕНКО

Ірина ЦИБ

06.07.2022