Справа № 761/685/20
Провадження №1-кп/761/1044/2022
В И Р О К
іменем України

10 червня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012092 від 11.12.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 роки 6 місяців позбавлення волі,
-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
-вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530- У від 22.12.2006 ), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, маючи намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Так, ОСОБА_4 діючи умисно та незаконно, 11.12.2019 року, приблизно о 21.30 год., перебуваючи поблизу торгівельного закладу «Сільпо», що по вул. Білоруська, 2, помітив раніше незнайому особу чоловічої статі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який на асфальті паркувального майданчику залишив поліетиленовий згорток, з наркотичним засобом - метадон (фенадон). В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підняв поліетиленовий згорток із асфальту, залишений невстановленою особою і впевнившись, що у згортку знаходиться наркотичний засіб - метадон, з метою власного вживання почав зберігати зазначену наркотичну речовину у зовнішній лівій кишені одягнутої на ньому куртки.
Таким чином, ОСОБА_4 повторно придбав та почав незаконно почав зберігати наркотичний засіб - метадон, для особистого вживання без мети збуту.
11.12.2019 року, о 21.55 год., перебуваючи поблизу будинку № 13, що по вул. Деггярівська, у м. Києві, ОСОБА_4 зупинений працівниками оперативного відділу ДУ «Київський слідчий ізолятор».
В подальшому, на місце злочину викликано співробітників слідчо- оперативної групи Шевченківського УГ1 ГУНП у м. Києві, в ході затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, під час проведення особистого обшуку останнього, у лівій кишені одягнутої на ньому куртки вилучено поліетиленовий згорток з кристалоподібною речовиною білого кольору, метадоном (фенадоном) масою 1,233 г.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні га зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 11.12.2019 року, приблизно о 21.30 год., він перебував поблизу торгівельного закладу «Сільпо», що по вул. Білоруська, 2, де підняв поліетиленовий згорток із асфальту, впевнившись, що у згортку знаходиться наркотичний засіб, з метою власного вживання почав зберігати зазначену наркотичну речовину. Пізніше був зупинений працівниками відділу ДУ «Київський слідчий ізолятор», яким добровільно віддав вказаний наркотичний засіб.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.
Суд вказані дії ОСОБА_4 кваліфікує як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Щодо призначення ОСОБА_4 виду й розміру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, то суд виходить з такого.
Суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема, призначення покарання у межах, установлених у санкції частини статті, відповідно до положень Загальної частини КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначає покарання, що буде необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією кримінального закону, за яким визнає його винним.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта від 13.12.2019 року № 11-2/8358) на користь держави у розмірі 1256,08 грн.
Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 1,233 г., сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) масою 0,525 г., які поміщені до паперового пакету, що зберігається в камері схову Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, квитанція № 09315 знищити.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1