Справа № 489/2594/21
Провадження № 1-кп/489/636/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

13 липня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000030 від 07.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 16.07.2022, на 60 діб. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжує існувати передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування обвинуваченого від суду, який існував при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, а також не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду.

Прокурор підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб із вказаних у клопотанні підстав.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, його особу, необхідність уникнення визначеного ст. 177 КПК України ризику переховування від суду.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованої підозри.

Суд враховує, що на даний час не відпала підстава, за якої було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість ухилення обвинуваченого від суду через тяжкість обвинувачення, відсутність офіційного працевлаштування, постійного джерела доходів, а також відсутність у нього постійного місця роботи, тобто законних джерел доходу. Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, викладені у характеристиці дільничного, з якої вбачається, що останній зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, а також притягувався до адміністративної відповідальності. Вказані обставини свідчать про наявність ризику щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючий ризик переховування від суду є суттєвим та таким, що не дає достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 10.09.2022 включно.

Копію ухвали вручити прокурору та направити обвинуваченому, захиснику, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1