ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2879/22 Справа № 932/4980/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000520 від 09.07.2022 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малоандрієвка, Магдадинівського району, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Малоандрієвка, Магдадинівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю секретаря ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду. м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року залишено без задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та задоволено клопотання прокурора й продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, кожного окремо, строком до 03 листопада 2022 року включно, та залишено без змін раніше визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахував тяжкість інкримінованого обвинуваченим злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у разі визнання їх винуватими, наявність ризиків передбачених ч. 1. ст. 177 КПК України, з саме, що обвинувачувані можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілого, оскільки свідки та потерпілий на теперішній час не були допитані в судовому засіданні, а також вчинити інші злочини, а також взяв до уваги стан здоров`я обвинувачених та їх особу, які не мають постійного джерела доходу, раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, тому дійшов висновку, що ризики в цьому провадженні продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, та обраний запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їм інкримінується, та залишив без змін раніше визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких вказують, що ухвала є незаконною, необгрунтованою, й просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що він незаконно тримається під вартою та зазначає, що має поганий стан здоров`я і потребує лікуванню в домашніх умовах. З цих підстав, просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати, та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_6 також не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним та необгрунтованим, й просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх участь у судовому засіднанні, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарг за їх відсутності.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про вчинені злочини за якими внесені до ЄРДР за № 0000520 від 09.07.2022 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.
На стадії досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обрано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою, який було продовжено оскаржуваною ухвалою від 05.09.2022.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Також, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до 8 років, в разі визнання їх винуватими, стан здоров`я обвинувачених, їх особу, які не мають постійного джерела доходу, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, та дійшов висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменьшились і продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Отже, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора ретельно перевірив доводи про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.
Окрім того, суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір застави, визначений під час досудового розслідування у провадженні, є справедливим та об`єктивним, не виходить за межі, визначені ч. 5 ст. 182 КПК України, й на переконання апеляційного суду, з достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, та не є завідомо непомірним дня них.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він незаконно тримається під вартою, має поганий стан здоров`я, були предметом дослідження суду першої інстанції при продовженні обвинуваченим строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4