Справа № 947/9147/22
Провадження № 1-кс/947/3902/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, уродженця м. Альметьєвськ Республіки Татарстан, з середньою освітою, не одруженого, не маючого зареєстрованого місця проживання на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу з 17.07.2018 року розшукується на міжнародному рівні компетентними органами російської федерації з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК російської федерації, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2022 року в провадження слідчого судді Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.Фактичні обставини та обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи.
Співробітниками поліції 14.05.2022 року о 15:52 годин, за адресою: АДРЕСА_2 ,у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу з 17.07.2018 розшукується на міжнародному рівні компетентними органами російської федерації з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбаченихп. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК російської федерації.

Про затримання особи оперуповноваженим ВКП ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області складено відповідний протокол у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, з роз`ясненням особі права надати згоду на спрощену видачу.

У ході перевірки законності затримання особи встановлено наступне.

ОСОБА_4 30.04.2022 о 04:00 затримано у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, у зв`язку з перебуванням у міжнародному розшуку каналами Інтерполу за вчинення злочинів на території російської федерації, про що цього ж дня складено відповідний протокол.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 583 КПК України, Печерська окружна прокуратура міста Києва звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 тимчасового арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2022 у задоволенні вищевказаного клопотання прокурора відмовлено.

Водночас, Одеською обласною прокуратурою, на підставі доручення Офісу Генерального прокурора від 21.04.2020 року № 19/2-33963-20, проводиться екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності. Станом на 14.05.2022, на підставі листа Офісу Генерального прокурора від 18.03.2022, проведення перевірки триває.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Крім цього, згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 16 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якою врегульовано міжнародні відносини між Україною та російською федерацією з питань видачі осіб, запитувана Сторона вживає будь-яких заходів, які, на її думку, необхідні для запобігання втечі розшукуваної особи; звільнення не перешкоджає повторному арешту і видачі правопорушника у разі отримання в подальшому запиту про видачу.

З урахуванням вищевикладеного, Офісом Генерального прокурора листом від 02.05.2022 ДСР НП України доручено затримати ОСОБА_4 та доставити до Одеської обласної прокуратури для вирішення питання про застосування екстрадиційного арешту.

На виконання вищевказаного доручення, у зв`язку з перебуванням у міжнародному розшуку а також наявністю запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу, ОСОБА_4 02.05.2022 повторно затримано у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України з метою розгляду клопотання про застосування до особи екстрадиційного арешту за місцем проведення екстрадиційної перевірки, та 03.05.2022 доставлено та поміщено до ІТТ № 1 (м. Одеса) ГУ НП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання обласної прокуратури про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), а також ухвалено негайно звільнити особу з-під варти.

Вищевказану ухвалу слідчого судді 05.05.2022 оскаржено обласною прокуратурою в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.05.2022 у задоволенні вищевказаної скарги відмовлено, проте станом на 14.05.2022 року повний текст рішення обласній прокуратурі не надано, отже причини відмови наразі невідомі.

Водночас, 04.05.2022 о 20:35 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 повторно затримано співробітниками ВП № 1 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2022 у задоволенні клопотання обласної прокуратури про застосування до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту відмовлено, з тих самих підстав.

Вищевказану ухвалу слідчого судді 12.05.2022 оскаржено обласною прокуратурою в апеляційному порядку. Станом на 14.05.2022розгляд скарги не призначено.

ОСОБА_4 07.05.2022 повторно затримано співробітниками поліції у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2022 у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 знову відмовлено, з тих самих підстав.

Крім цього, 06.05.2022 до обласної прокуратури надійшла інформація ГУ ДМС в Одеській області, відповідно до змісту якої, станом на травень 2022 року ОСОБА_4 втратив статус біженця, та 06.05.2022 документований довідкою про звернення за захистом, у зв`язку з чимстаном на момент затримання (07.05.2022) ОСОБА_4 має правовий статус шукача захисту, який діятиме виключно протягом розгляду скарги особи на рішення про скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 11.06.2021 № 177-21, що своєю чергою, не є підставою для відмови у видачі особи, у розумінні ч. 2 ст. 589 КПК України, а відтак і для негайного звільнення особи з-під варти.

Відповідно до інформації ВМПС ГУ НП в Одеській області від 14.05.2022 року, ОСОБА_4 станом на 14.05.2022 року перебуває у міжнародному розшуку каналами Інтерполу з метою притягнення до кримінальної відповідальності на території російської федерації.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 наразі перебуває у міжнародному розшуку та процедурі екстрадиції, та до нього не застосований запобіжний захід у порядку видачі, його повторне затримання відповідає діючим вимогам КПК України (ст. 584 КПК України) та міжнародному законодавству з питань видачі осіб (ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року).

Враховуючи що ОСОБА_4 станом на 14.05.2022 року утримується під вартою на території Київського району м. Одеси, клопотання про застосування до нього екстрадиційного арешту має бути подано до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до матеріалів запиту про видачу, ОСОБА_4 розшукується компетентними органами російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. а ч. 3 ст. 111 (умисне спричинення тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечної для життя людини, з особливою жорстокістю, знущанням та мученнями для потерпілого, із застосуванням предметів, які використовуються в якості зброї, організованою групою), п. п. а, в, ч. 3 ст. 126 (викрадення людини, із застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я, з погрозою застосування такого насилля, з використанням предметів, які використовуються в якості зброї, стосовно двох осіб, організованою групою, яке потягнуло інші тяжкі наслідки), двох злочинів за п. а ч. 3 ст. 171.2 (незаконна організація азартних ігор з використанням ігрового обладнання поза ігорною зоною, організованою групою), ч. 4 ст. 210 (створення злочинної спільноти (злочинної організації) з метою спільного вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, керівництво такою спільнотою (організацією), а також координація злочинних дій, створення стійких зв`язків між різними самостійно діючими організованими групами, розробка планів та створення умов для вчинення злочинів такими групами, розподіл сфер злочинного впливу та злочинних доходів між ними, вчинене особою з використанням свого впливу на учасників організованих груп, вчинене особою, яка займає вище положення у злочинній ієрархії), ст. 210.1 (зайняття вищого положення у злочинній ієрархії) КК російської федерації.

Обставини вчинення злочинів викладені прокурором в письмовому вигляді в клопотанні.

Діяння, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_4 на території російської федерації відповідають ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 255-1 КК України та є екстрадиційними, оскільки караються позбавленням волі на строк не менше одного року.

Встановлені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказані злочини не спливли.

Водночас злочин, передбачений п. а ч. 3 ст. 171.2 КК російської федерації відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 203-2 КК України і не є екстрадиційним, оскільки санкцією цієї частини статті не передбачено покарання вигляді позбавлення волі.

Відповідно до висновку УВМ УМВС росії по Курській області про результати перевірки обставин, що свідчать про наявність або відсутність громадянства Російської федерації від 06.02.2020, а також копії форми 1П, ОСОБА_4 є громадянином російської федерації.

Відповідно до інформації ГУ ДМС в Одеській області від 26.12.2019, ГУ ДМС України у Львівській області від 21.07.2020 року, а також ДМС від 05.08.2020 року, ОСОБА_4 паспортом громадянина України не документувався, з клопотанням щодо прийняття до громадянства України не звертався.

Разом з цим, відповідно до інформації, ГУ ДМС в Одеській області від 18.12.2019 та 11.06.2020 року, ОСОБА_4 22.11.2019 року звернувся до управління із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказом ГУ ДМС в Одеській області від 16.12.2019 № 240 стосовно особи прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням ДМС від 25.03.2020 № 81-20 ОСОБА_4 визнано біженцем в Україні.

Обласною прокуратурою 25.06.2020 року, на підставі ст. 5, ч.ч. 6, 7 ст. 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», на адресу ДМС направлено клопотання про скасування вищевказаного рішення ДМС, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 повідомив недостовірні відомості, які стали підставою для визнання його біженцем.

Відповідно до інформації ДМС від 13.07.2020, за результатами розгляду вищевказаного клопотання обласної прокуратури ініційовано процедуру скасування статусу біженця стосовно вищезгаданої особи. Разом з тим, ДМС наголошено про необхідність надання обласною прокуратурою більш детальної інформації для всебічного вивчення і оцінки документів та матеріалів, у тому числі, належним чином завірених копій документів, що підтверджують наявність підстав для скасування вказаній особі статусу біженця, а також доопрацювання клопотання для скасування ОСОБА_4 статусу біженця.

Обласною прокуратурою на адресу ДМС 18.01.2021 року направлено доопрацьоване клопотання про скасування ОСОБА_4 статусу біженця до копії документів, що його обґрунтовують.

Відповідно до інформації ДМС від 08.02.2021, вищевказане доопрацьоване клопотання з додатками скеровано до ГУ ДМС в Одеській областідля проведення належної процедури скасування рішення про визнання ОСОБА_4 біженцем.

Згідно інформації ГУ ДМС в Одеській області від 24.06.2021, за результатами розгляду клопотання обласної прокуратури, наказом ДМС від 11.06.2021 № 177-21 прийнято рішення «Про скасування рішення про визнання біженцем» стосовно ОСОБА_4 . Також у листі зазначено про неможливість вручення особі вказаного рішення, у зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження особи.

Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Судової влади України, ОСОБА_4 27.07.2021 та 28.07.2021 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва позов про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України від 11.06.2021 № 177-21 (справа № 640/21114/21) та заяву про забезпечення позову, у якій просив зупинити дію рішення ДМС України від 11.06.2021 № 177-21, а також заборонити органам ДМС України вчиняти бідь-які дії щодо примусового повернення ОСОБА_4 в Російську Федерацію та примусового видворення з України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2021, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021, у задоволенні заяви особи про забезпечення позову відмовлено.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено повністю. Особа оскаржила вищевказане рішення суду в апеляційному порядку.

Станом на 14.05.2022 року рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 не прийнято, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України унеможливлює закінчення проведення перевірки та прийняття рішення за запитом про видачу.
Відповідно до інформації ГУ НП в Одеській області від 20.05.2020

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на території України не притягується, у розшуку не перебуває.

Відповідно до інформації ГУ НП в Одеській області від 20.12.2019, ООТЦКССП від 26.12.2019 та ДССП ООДА від 09.01.2020, ОСОБА_4 не приймав участі у захисті незалежності та територіальної цілісностіУкраїни, у тому числі, у складі добровольчих формувань, на обліках у соціальних службах з цих питань не перебуває.

Відповідно до інформації УСБУ в Одеській області від 04.03.2020, відсутня інформація щодо переслідування ОСОБА_4 на території іноземних держав за релігійними та політичними поглядами за участь у відповідних групах, а також щодо перебування у складі добровольчих батальйонів, які брали участь у проведенні АТО на Сході України.

Відповідно до інформації Департаменту захисту національної державності СБУ від 24.12.2019, ОСОБА_4 перебуває на території України з 2017 року, звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, легалізації свого перебування на території України, для координації протиправної діяльності злочинних груп. Також у листі зазначено, що діяльність ОСОБА_4 створює загрозу забезпечення національної безпеки України і може привести до загострення криміногенної обстановки та порушень громадського порядку.

Крім цього,відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеного в дію Указом Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021, до ОСОБА_4 застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), в тому числі, заборона в`їзду на територію України.

У зв`язку з тим, що, на думку прокурора, на момент затримання (14.05.2022 року), а також на теперішній час, підстав для відмови у видачі ОСОБА_4 , вичерпний перелік яких міститься у ст. 589 КПК України, не встановлено, у зв`язку з чим, відсутні підстави для негайного звільнення особи з-під варти.

За таких обставин заступник керівника Одеської обласної прокуратури звертається до слідчого судді з даним клопотанням.

2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала у повному обсязі, просила слідчого суддю його задовольнити. Зазначила, що долученими до клопотання матеріалами підтверджується правова позиція, яка в ньому викладена, та наявні всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення видачі ОСОБА_4 . Пояснила, що на теперішній час триває екстрадиційна перевірка стосовно можливості видачі ОСОБА_4 . ОСОБА_4 втратив статус біженця, проте рішення про скасування вказаного статусу ним оскаржується. ОСОБА_4 перебував на території України на підставі підроблених документів, які посвідчують особу. Крім того, прокурор в судовому засіданні долучила лист з УСБУ в Одеській області, відповідно до якого перебування на території України ОСОБА_4 може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки, порушень громадського поряду та зростання соціальної напруги в суспільстві.

Захисник в судовому засіданні підтримав письмові заперечення, які були подані на адресу електронної пошти Київського районного суду м. Одеси захисником ОСОБА_9 . Та пояснив, що тричі слідчими суддями міста Одеси відмовлялося в задоволенні аналогічних клопотань. ОСОБА_4 оскаржується рішення про скасування йому статусу біженця, остаточне рішення по вказаній справі не прийняте. ОСОБА_4 є особою, яка звернулася за захистом до держави України. 14.05.2022 року ОСОБА_4 фактично було затримано в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси. Звернув увагу, що ОСОБА_4 затримали ще в квітні, і не зважаючи на численні рішення суддів, в тому числі і Апеляційної інстанції, органами досудового розслідування грубо порушуються права його підзахисного. Після оголошення ухвали суду, його знов таки затримують, і це з квітня місяця. Дії працівників правоохоронних органів є не законні, та такі які грубо порушують права особи. Оскільки клопотання прокурора не обґрунтоване, просить слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання та не застосовувати до його підзахисного жодного запобіжногозаходу, негайно звільнити його та визнати дії правоохоронних органів незаконними.

Особа, відносно якої розглядається клопотання ( ОСОБА_4 ) в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та пояснив, що перебуває під вартою з 28.04.2022 року, вперше був затриманий у Львівській області, де проживає тривалий час за однією адресою. Ніяких правопорушень на території України він не скоював, і вважає незаконним своє затримання.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність ; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

Відповідно до ст. 8 КПК України Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Враховуючи основні завдання кримінального провадження, зокрема захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, слідчий суддя вважає, що в питаннях затримання, тимчасового та екстрадиційного арештів, а також вирішенні питання щодо видачі (екстрадиції) особи формалізм та спрощений підхід в частині обмеження прав і свобод будь-якої особи, в тому числі застосування заходів кримінального примусу, є неприпустимим.
За таких підстав, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує загальні положення КПК України та положення міжнародних конвенції, договорів тощо.
Відповідно до п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави;

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 541 КПК Україниекстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК Україниекстрадиційний арешт - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняється в разі, якщо:

1) центральний орган України в передбачені міжнародним договором України строки не отримав запит про видачу особи (екстрадицію);

2) під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється;

Згідно з ч. 2 ст. 586 КПК України скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу здійснюється керівником відповідної обласної прокуратури, його першим заступником або заступником за дорученням (зверненням) центрального органу України, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, за погодженням з відповідним центральним органом України. Копія постанови про скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу надсилається уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, слідчому судді, який приймав рішення про застосування тимчасового арешту або запобіжного заходу, а також особі, щодо якої застосовувався запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Нормами ст. 582 КПК України регламентовано особливості затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України.
Так, п. 2 ч. 6 даної статті передбачено, що Затримана особа негайно звільняється у разі, якщо встановлено обставини, за наявності яких видача (екстрадиція) не здійснюється.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: 1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Порядок набуття статусів шукачів захисту та біженців регламентується Конвенцією про статус біженців та Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Згідно з п.п. 1,3-5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»:

біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань;

довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України;

додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті;

заборона вислання або примусового повернення - недопущення видворення (добровільного чи примусового), видачі (екстрадиції), передачі, іншого примусового переміщення особи, на яку поширюється дія цього Закону, за межі України;

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країн, де вони можуть зазнати катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання або з яких вони можуть бути вислані або примусово повернуті до країн, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Відповідно до положень ч.ч. 15-17,19 ст. 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття надсилається разом з особовою справою біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, до відповідних посадових осіб цього центрального органу виконавчої влади.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, надсилає особі, стосовно якої прийнято рішення про втрату або позбавлення її статусу біженця чи додаткового захисту або скасовано рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або видає їй письмове повідомлення із зазначенням причин такого рішення і роз`ясненням порядку його оскарження. Посвідчення біженця або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, та їх проїзні документи для виїзду за кордон вилучаються або визнаються недійсними.

У разі використання особою права на оскарження центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника).

Особа, яка не реалізувала право на оскарження рішення про втрату або позбавлення її статусу біженця або додаткового захисту чи скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" законних підстав для перебування в Україні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Відповідно до положень ч. 4,9 та 10 ст. 12 цього ж Закону у разі якщо особа або її законний представник оскаржує рішення в судовому порядку, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні.

Особа, яка отримала повідомлення про відхилення скарги про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала права на його оскарження до суду протягом п`яти робочих днів, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

У разі прийняття судом рішення про задоволення скарги особи про відмову у визнанні особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом семи робочих днів з дня отримання такого рішення приймає відповідне рішення.

Міжнародне право про біженців прямо передбачає захист від висилання в країну, де біженці можуть піддаватися ризику переслідування. Це положення відомо як принцип невисилання, який закріплений у ст. 33 Конвенції про статус біженців, а саме: Договірні Держави не будуть висилати біженців, які законно проживають на їхній території, окрім як з міркувань державної безпеки або громадського порядку. Вислання таких біженців проводитиметься лише на виконання рішень, винесених у судовому порядку. Крім випадків, коли цьому перешкоджають поважні міркування державної безпеки, біженцям буде надано право надати для свого виправдання докази та оскарження відповідним інстанціям чи особі або особам, спеціально призначеним відповідними інстанціями, а також право мати для цих цілей своїх представників. Договірні Держави надаватимуть таким біженцям достатній строк для отримання законного права на в`їзд до іншої країни. Договірні Держави зберігають за собою право застосовувати протягом цього строку такі заходи внутрішнього характеру, які вони вважатимуть необхідними.

4. Висновки слідчого судді по суті клопотання та мотиви прийняття рішення.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

З клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів вбачається, ОСОБА_10 оголошено в міжнародний розшук для видачі (екстрадиції) до російської федерації, для притягнення до відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. 4 ст. 210, ст. 210.1, п. 3 ст. 171.2, п. 3 ст. 126, п. 3 ст. 111 КК російської федерації.

Враховуючи положення ч. 8 ст. 584 КПК України слідчий суддя не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами російської федерації стосовно ОСОБА_4

20.03.2020 року Державною міграційною службою України ухвалено рішення № 81-20 про визнання ОСОБА_4 біженцем.

Разом з тим, 11.06.2021 року Державною міграційною службою України ухвалено рішення №177-21 про скасування рішення про визнання ОСОБА_4 біженцем.

Вказане рішення від 11.06.2021 року оскаржується ОСОБА_4 в порядку КАС України. Разом з тим, з матеріалів клопотання та пояснень учасників судового засідання вбачається, що остаточне рішення, яке набрало законної сили у даній адміністративній справі не прийнято. Зокрема. справа № 640/21114/21 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним та скасування рішенняперебуває в провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду.

За таких обставин, слідчий суддя не надає оцінку поясненням та доказам прокурора щодо законності отримання ОСОБА_4 статусу біженця, зокрема щодо достовірності або недостовірності наданих ним даних для отримання статусу біженця, оскільки до предмету даного судового розгляду (застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи) це не входить, а є предметом розгляду адміністративної справи№ 640/21114/21.

Разом з тим, враховуючи означені в п. 4 даної ухвалиположення Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту`Панюшин В.М. є особою, яка звернулася за захистом в Україні, а за критеріями ст. 1 Конваенції про статус біженців є шукачем захисту, тому має права, передбачені Конституцією України та законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.

З наявних в клопотанні матеріалів вбачається, що 30.04.2022 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, у зв`язку з перебуванням у міжнародному розшуку каналами Інтерполу за вчинення злочинів на території російської федерації, про що цього ж дня складено відповідний протокол.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 583 КПК України, Печерська окружна прокуратура міста Києва звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 тимчасового арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотанням про застосування до ОСОБА_4 тимчасового арешту.

Одеською обласною прокуратурою, на підставі доручення Офісу Генерального прокурора від 21.04.2020 року № 19/2-33963-20, проводиться екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до наданих прокурором пояснень, станом на 14.05.2022 року, проведення перевірки триває.

Листом Офісом Генерального прокурора від 02.05.2022 ДСР НП України доручено затримати ОСОБА_4 та доставити до Одеської обласної прокуратури для вирішення питання про застосування екстрадиційного арешту.

02.05.2022 року ОСОБА_4 було повторно затримано у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України з метою розгляду клопотання про застосування до особи екстрадиційного арешту за місцем проведення екстрадиційної перевірки.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури, а також ухвалено негайно звільнити особу з-під варти.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.05.2022 рокуапеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2022 року залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишено в силі.

Водночас, 04.05.2022 року за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 33, ОСОБА_4 знову затримано співробітниками ВП № 1 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2022 у задоволенні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури про застосування до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту відмовлено, з тих самих підстав.

07.05.2022 ОСОБА_4 знову затримано співробітниками поліції у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України з тих самих підстав.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2022 у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту знову відмовлено, з тих самих підстав.

14.05.2022 року о 15:52 годин, за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд 2/4, оперуповноваженим ВКП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, вкотре було затримано ОСОБА_4 та в подальшому доставлено до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси для розгляду вказаного клопотання.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 затримали на території Приморського району міста Одеси не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються означеним протоколом затримання ОСОБА_4 від 14.05.2022 року та іншими матеріалами, відповідно до яких його затримання відбулося за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд 2/4, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

За викладених обставин, в тому числі враховуючи надані прокурором пояснення в судовому засіданні, слідчий суддя визнає, що працівникам поліції, які затримували ОСОБА_4 та в подальшому доставили до слідчого судді, а також прокурору було достеменно відомо, що ОСОБА_4 зберігає статус шукача захисту.

Також, при розгляді слідчим суддею вказаного клопотання враховано, що 24.02.2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ. Таке рішення було ухвалене після визнання РФ незалежності самопроголошених «ДНР» і «ЛНР» та початком вторгнення росії на територію України, яке триває і станом на теперішній час.
Згідно інформації Національної поліції України, розірвання дипломатичних відносин України та росії унеможливлює координацію, організацію та забезпечення співробітництва органів та підрозділів поліції з компетентними органами РФ у сфері протидії злочинності з використанням можливостей Інтерполу, Європолу та інших подібних організацій, що не заперечувалося учасниками судового засідання,

Таким чином, прийняття слідчим суддею рішення про екстрадиційний арешт ОСОБА_4 суперечитиме ст. 2 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, про які йшлося вище, адже подальша екстрадиція цієї особи не можлива.

Щодо доводів прокурора про перебування ОСОБА_4 на території України на підставі підроблених документів, які посвідчують особу та посилань прокурора на лист УСБУ в Одеській області, відповідно до якого перебування на території України ОСОБА_4 може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки, порушень громадського поряду та зростання соціальної напруги в суспільстві, як на підстави для застосування до нього екстрадиційного арешту необхідно зазначити наступне.

Факт використання ОСОБА_4 підроблених документів, які посвідчують особу не знайшов підтвердження в судовому засіданні та не може бути підставою для його екстрадиційного арешту.

Досліджений в судовому засіданні лист УСБУ в Одеській області від 16.05.2022 року носить інформаційний характер та його зміст не може впливати на вирішення такого роду питань, які ставляться перед слідчим суддею при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи.

Враховуючи вищевикладене та зокрема статус ОСОБА_4 , як особи, яка звернулася за захистом до України, слідчий суддя не знаходить підстав для йогоекстрадиційного арешту, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 177, 206, 208, 582, 583, 584, 586, 590 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1