Ухвала

23 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 743/1754/20

провадження № 51 - 2873 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року щодо нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку,

що її подано без додержання приписів пунктів 1, 5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: правильне найменування суду касаційної інстанції; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Однак засуджений ОСОБА_1 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яку адресував не Верховному Суду, а Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який не здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції з 15 грудня 2017 року.

Також касаційна скарга засудженого містить суперечності. Зазначаючи рішення, що оскаржується ОСОБА_1 вказав ухвалу Чернігівського апеляційного суду від

21 червня 2022 року, проте у вимогах до касаційного суду просить скасувати вирок місцевого суду. Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду.

Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог

до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої

чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак засуджений просить скасувати вирок місцевого суду та не зазначає вимоги щодо оскаржуваної ухвали апеляційного суду, якою змінено рішення суду першої інстанції.

Окрім зазначеного, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги взагалі не додано копій оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу засудженого, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху

і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4