Провадження № 1-кс/714/359/22
У Х В А Л А

"28" червня 2022 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , -

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №3 (смт. Глибока) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №3 (смт. Глибока) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 за погодженням прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_7 у невстановленому місці та невстановлений час, за попередньою змовою, із невстановленою органом досудового розслідуванням особою підробили офіційний документ на його ім`я, а саме, документа іноземного навчального закладу №3/18/02/22 «Університету бізнесу, Медія та Реклами, м. Варшава».

Під час огляду місця події в ОСОБА_7 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Іphone 11 pro Max» у чохлі належний останньому.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесенні 16 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001758 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України та розпочате досудове розслідування.

З посиланням на те, що мобільний телефон є предметом кримінально-протиправних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення його знищення, втрати або пошкодження, слідчий просив накласти на них арешт.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у ньому.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Вважає, що органом досудового розслідування без достатніх підстав було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч.3 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_7 є студентом Університету бізнесу, Медія та Реклами, м. Варшава. Окрім того, у клопотанні не викладено обставини того, що мобільний телефон є майном до якого може бути застосовано конфіскація чи то спеціальна конфіскація. Також не наведено мотиви і обґрунтованість визнання вилученого майна речовим доказом, який у свою чергу може бути предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. Також вважає, що органом досудового розслідування, ще до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаної події, без правових на то підстав оглянув телефон, на якій слідчий клопоче накласти арешту та саме клопотання слідчого не містить відомостей щодо прокурора, а саме, посади прізвища та ім`я, як посадової особи яка погодила клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати : правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послалася саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 16 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001758 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 358 КК України, за фактом підроблення ОСОБА_7 документа іноземного навчального закладу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За змістом протоколу про огляд місця події від 16 червня 2022 року у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон марки «Іphone 11 pro Max» у чохлі.

Вказане майно за постановою слідчого від 16 червня 2022 року визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Диспозицією ч. 3 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Вищевказана стаття КК України не міститься у переліку кримінальних правопорушень зазначених у ч. 1 ст. 96-1 КК України, а тому за вчинення даного кримінального правопорушення спеціальна конфіскація не застосовується. Окрім того, санкцією ч. 3 ст. 358 КК України також не передбачено конфіскацію майна, як додаткове покарання.

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що мобільний телефон марки «Іphone 11 pro Max» у чохлі не є знаряддям кримінального правопорушення, не підлягає конфіскації чи то спеціальній конфіскації. Тому, накладення арешту на вказаний мобільний телефон може призвести до надмірного обмеження права користування останнім, а відтак у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на спірний мобільний телефон слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 (смт. Глибока) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 - відмовити.

Мобільний телефон марки «Іphone 11 pro Max», належний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути останньому.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.
Повний текст ухвали виготовлено «04» липня 2022 року.

Слідчий суддя :