В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
04 травня 2022 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000155 від 02 вересня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурилове Кривоозерського району Миколаївської області, громадянин України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, осіб похилого віку та малолітніх дітей на утриманні не має, не військовозобов`язаного, востаннє судимий 15 серпня 2014 року Колегією судді Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до 9 років 2 місяців позбавлення волі,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_3 , на підставі п."б" ст.3, ст.10 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", встановлено адміністративний нагляд на один рік та встановлено такі обмеження: заборонено відлучатися з постійного місця проживання в період з 22.00 до 06.00 годин за винятком днів і годин роботи, відвідування підприємств торгівлі, де проводиться продаж спиртних напоїв в розлив з метою їх придбання, за винятком придбання продуктів харчування та інших товарів повсякденного попиту, виїжджати за межі постійного місця проживання без дозволу керівництва сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області три рази на місяць у години та дні визначені сектором поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.ОСОБА_3 , як особа щодо якої встановлений адміністративний нагляд, зобов`язаний вести законослухняний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержуватися таких правил: а) прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ним місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції; б) з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін та надавати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; в) повідомляти працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах; г) в разі від`їзду в особистих справах з дозволу відповідального поліцейського в інших населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.Однак, в середині 2021 року, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відносно нього встановлений адміністративний нагляд, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без дозволу відповідального поліцейського сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області та без його відому, залишив постійне місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по особистим справам до Вінницької області, де знаходився до теперішнього часу, порушивши у такий спосіб правила встановленого йому адміністративного нагляду.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, з`ясувавши правильність розуміння ним вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі за ст.395 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире визнання вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив проступок, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.
Згідно положень ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, думку прокурора, особу обвинуваченого, його суспільну небезпечність, а також те що, відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ст.395 КК України у виді арешту.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.
Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк один місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбування призначеного покарання у виді арешту належить рахувати з моменту поміщення ОСОБА_3 до установи виконання покарань.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: