Справа № 716/271/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України відомості про яке внесено до ЄРДР №0000136 від 25.09.2021 року ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, надійшов до Заставнівського раойнного суду 24.02.2022 року.
Ухвалою суду від 01.03.2022 року призначено підготовче судове засідання на 29.03.2022 р.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 , з 05.09.2012 року являється власником земельної ділянки площею 0,3211 га, з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", що розташована на териротрії Урочища "Чоботарка", Горішньо-Шерівецької територіальної громади, якою він користується та зобов`язаний забезпечити використання земельної ділянки за призначенням.
На вказану земельну ділянку ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер :02:002:0223.
Пунктом "а" частини 1 ст. 91 Земельного кодексу України передбачено, що на власників земельних ділянок поряд з іншими обов`язками законодавцем покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними земельних ділянок, наданих їм у власність виключно за їх цільовим призначенням. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗК України, передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, у межах населених пунктів, проводиться сільською радою, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приватної вланості, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у відповідності вимог ст. 186-1 ЗК України.
Разом з тим, нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, ОСОБА_4 , діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, площею 0,3211 га із кадастровим номером :02:002:0223, що разташована в с. Горішні Шерівці Чернівецької області, наданої для ведення особистого селянського господарства, вирішив без зміни її цільового призначення та переведення у землі водного фонду облаштувати на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму для власних потреб. Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0223 та немаючи в наявності готового затвердженого проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, ОСОБА_4 у 2013 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою активного використання сільськокогосподаської техніки для виїмки (зняття) грунтового покриву, незаконно облаштував штучну водойму (ставок), площею 0,0734 га. Внаслідок самовільного облаштування штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, належної на праві приватної власності, виділеній для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :02:002:0223, частина земельної ділянки, безпідставно була виведена з земель сільськогосподарського обороту, з відхиленням від затверджених у встановленому законом порядку проектів землеустрою, чим порушує вимоги пункту "і" ч. 1 с. 211 ЗК України.
Таке використання ОСОБА_4 даної земельної ділянки призвело до зміни рельєфу місцевості та спричинило: виведення її з сільськогосподарського обороту, що полягає у припиненні та неможливості подальшого використання зазначеної земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства назавжди, тобто неможливості вирощування на ній сільськогосподарських культур; порушення структури грунту, що виразилось у втраті його фізичних. хімічних, біологічних та економічних властивостей, а також природного рослинного покриву, зміні його механічного та технічного складу під впливом антропогенного навантаження, що підтверджується матеріалами проведеної позапланової перевірки дотримань вимог земельного законодавства Держгеокадастром у Чернівецькій області від 05.01.2022 року.
Розмір шкоди, визначений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ №963 від 25 липня 2007 року, зі змінами від 09.09.2020 року становить 1549,45 грн, що підтверджується висновком судового експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № СЕ -19/126-22/917-ЕК від 18.02.2022 року.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту та порушення структури грунту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України.
Суд, заслухавши обвинуваченого, та прокурора, який не заперечував проти задоволення цього клопотання, дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Водночас ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Шляхом опитування обвинуваченого, судом встановлено, що він правильно розуміє і не оспорює формулювання обвинувачення, характер висунутого обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 254 КК України, у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку судом.
Окрім цього, судом встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 49 КК України, що не є реабілітуючою.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчиненні кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Санкція ч. 1 ст. 254 КК України передбачає покарання у видіштрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні у 2012 році кримінального правопорушення, що віднесене до кримінальних проступків, згідно зі ст. 12 КК України, а тому строк давності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.
Враховуючи наведене, на час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.
Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком, та з моменту вчинення інкримінованого злочину минуло більше дев`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, речові докази відсутні, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закривши стосовно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 254 КК України.
З огляду на викладене та керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. 314, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000136 від 25.09.2021 року, стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 254 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності, закрити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_1