Справа № 357/5722/22
У Х В А Л А
про відмову у застосуванні домашнього арешту

15 липня 2022 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши в м. Біла Церква клопотання слідчого, слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням із начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Голодьки Тетіївського району Київської області, громадянину України, непрацюючому, із середньою освітою, неодруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, проживаючому та зареєстрованому: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

у кримінальному провадженні № 0001608, яке внесене до ЄРДР 11 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

в обґрунтування клопотання, слідча ОСОБА_7 зазначала, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується: оглядом місця події від 10 липня 2022 року, показаннями свідка ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_9 .

Вважала, що на даний час, існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний висновок зроблений, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , відсутність у нього місця працевлаштування, іншого джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, вагомість доказів.

Зазначала, що з огляду на такі дані про особу ОСОБА_4 , запобігти установленим ризикам є можливість тільки за умови цілодобового домашнього арешту.

З огляду на наведене просила: застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту; заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на шістдесят діб, заборонивши йому залишати житло з 21:00 год. до 08:00 год.; зобов`язати ОСОБА_10 виконувати обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) заборонити відвідування кафе, барів, ресторанів, де продаються алкогольні напої.

В судовому засіданні заслухані прокурор ОСОБА_11 підтримала клопотання слідчої ОСОБА_5 , за обставин та підстав зазначених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що наміру переховуватися не має, вину визнає, алкогольні напої не вживає, до кафе не ходить, тому не бачив необхідності у домашньому арешті, але в цілому проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З матеріалів доданих до клопотання, установлено таке.

Згідно із витягом, 11 липня 2022 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне провадження № 30001608, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з таким коротким викладом обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: 10 липня 2022 року близько 18:25 год. за адресою: АДРЕСА_1 , в підвальному приміщенні житлового будинку свого батька ОСОБА_12 , ОСОБА_4 зберігав гранату типу «Ф-1», без передбаченого законом дозволу.

11 липня 2022 року ОСОБА_4 вручена підозра, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто в придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненого за таких обставин.

Всупереч вимог законодавства України, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів в невстановлений слідством, час, дату та місці, усвідомлюючи що вказаний предмет є боєприпасам, всупереч установленому законом порядку, незаконно придбав гранату «Ф-1», із запалом типу УЗРГМ-2, з маркуванням на важелі «121-81 УЗРГМ 2 583» і залишив зберігати при собі до 10 липня 2022 року, в подальшому ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, сховав вказану гранату за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 .

10 липня 2022 року в період часу з 19:10 год. до 21:52 год., в ході проведення огляду місця події, в присутності понятих та власника домоволодіння ОСОБА_12 , із підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено гранату «Ф-1», із запалом типу УЗРГМ-2, з маркуванням на важелі «121-81 УЗРГМ-2 583», який відповідно до акту знешкодження вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 10 липня 2022 року № 199 виданого старшим інспектором СЗВ № 2 ВВТС ОСОБА_13 , являється боєприпасами, який ОСОБА_4 , зберігав за місцем проживання, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 11 липня 2022 року, ОСОБА_4 показав, що 10 липня 2022 року близько 11:00 год. він вийшов із місця свого проживання та відійшовши від хвіртки, неподалік у кущах він побачив предмет ззовні схожий на гранату «Ф-1». Після цього він взяв даний предмет та приніс його до себе додому. В подальшому він запросив до себе додому свого товариша ОСОБА_14 , який проживає неподалік та разом сіли в будинку вживати спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв він приніс вище згадану гранату «Ф-1Ц та показав ОСОБА_15 . В подальшому дану ситуацію побачила його мати та в нього з даного приводу виник конфлікт. В ході конфлікту мама пообіцяла викликати працівників поліції так як вона дізналася та побачила, що він приніс додому дану гранату. Після цього ОСОБА_16 пішов з будинку у невідомому напрямку, а він в свою чергу спустився у підвальне приміщення будинку, де проживає, та поклав гранату «Ф-1» в пластикове відерце. Далі його мати викликала правників поліції.

Таким чином, за викладених обставин, слідча суддя вважає, що підозра, яка пред`явлена ОСОБА_4 обґрунтована.

Слідча суддя зазначає, що прокурор ОСОБА_11 обґрунтовують необхідність застосування домашнього арешту, посилалася на ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя вважає, що вони не доведені, наявними у справі доказами, адже ОСОБА_4 вину визнає, про що свідчить його допит, раніше не судимий, відтак стверджувати, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не має підстав.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідча суддя відмовляє у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_17 .

Керуючись ст. 177, 178, 179, 194 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого, слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді, може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 20 липня 2022 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1