ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/898/22 Справа № 188/1454/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29 березня 2022 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме здійсненню провадження у справі, знищить, сховає чи спотворить будь-яку із речей, які мають значення для судового слідства, незаконно впливатиме на свідків, які ще не допитані.

Суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, обвинувачується у скоєнні злочину в період іспитового строку, не має стійких соціальних звязків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати менш суворий запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_9 , який визнав свою вину повністю і вказав, що ОСОБА_7 фактично не причетний до вказаного кримінального правопорушення.
Зазначає, що прокурор не довів жодного доказу для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказує, що має має двох неповнолітніх дітей, хворіє гепатитом С, дружина тимчасово не працює, оскільки знаходиться у декреті.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні замаху на нетяжке кримінальне правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не має стабільного заробітку, не має постійного місця проживання, а тому останній може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме здійсненню провадження у справі, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризики, передбачені п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Колегія суддів також зазначає, що обвинувачений може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що останній маєдвох неповнолітніх дітей, хворіє гепатитом С, має дружину,оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки.

Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення по справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4