Провадження №11-кп/801/983/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 23.12.2018,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що останній став на шлях виправлення, працевлаштований в установі відбування покарань.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, за період відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» зарекомендував себе посередньо.
Хоча засуджений і має чотири заохочення, поряд з цим ОСОБА_6 до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не прагне, приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає.
Крім того, засуджений ОСОБА_6 по прибуттю в установу у виробничій майстерні та на роботах з господарського обслуговування працевлаштований не був за власним бажанням та лише з липня 2022 (тобто вже після надходження клопотання засудженого до суду) працевлаштувався у виробничу майстерню установи різноробочим дільниці з рубки дров.
Також 23.04.2022 комісія установи відмовила ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення, а докази, які б свідчили про суттєву зміну умов, які стали підставою для звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, суду не надані.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути рішення суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, так як він відбув 3/4 строку покарання, добре характеризується, має 4 заохочення, офіційно працевлаштований, а тому довів своє виправлення для застосування ст. 81 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та задовільнити клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки судом не було враховано, що ОСОБА_6 має 4 заохочення, відсутні стягнення, має цивільну дружину та спільну з нею неповнолітню дитину.
Також, ОСОБА_6 за попереднім місцем відбуття покарання був близько року працевлаштований, а в державній установі «Вінницька ВК (№ 86)» не відразу працевлаштувався через відсутність робочих місць.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги з мотивів, наведених в них та просять застосувати ст. 81 КК України, так як ОСОБА_6 довів своє виправлення, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання ще не довів своє виправлення, а тому погоджується з доводами суду щодо відмови у задоволенні клопотання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.
Суд першої інстанції належним чином проаналізував процес виправлення ОСОБА_6 під час відбування покарання, та виникнення у нього права на звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, та прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_6 ще не довів свого виправлення.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з характеристики та довідки із установи від 31.08.2022, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 27.12.2018, де за весь час має лише 5 заохочень та одне дисциплінарне стягнення, працевлаштований не значний час, а тому не можна зробити висновок, що має місце сумлінне ставлення до праці.
Крім того, немає даних про місце відбування покарання умовно-достроково, оскільки засуджений проживав в Донецькій області, а пояснення про проживання в Запорізькій області нічим не підтверджено.
Разом з тим, після прибуття 15.04.2022 до ДУ «Вінницька ВК (№86)» ОСОБА_6 характеризується посередньо, не був працевлаштований за власним бажанням, а з липня місяця 2022 став працевлаштований у виробничій майстерні установи різноробочим на час подання ним клопотання до суду про умовно-дострокове звільнення.
Також, 23.04.2022 комісія установи відмовила ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.
А тому враховуючи, що процес виправлення засудженого ще триває, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про передчасність задоволення заяви ОСОБА_6 про застосування ст. 81 КК України, так як це буде суперечити меті покарання.
За таких обставин, беручи до уваги, що стороною захисту не надано нових обґрунтованих доводів, які не були враховані судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419, 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4