Справа № 215/7365/20
ВИРОК
26 серпня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, помічника машиніста тепловозу ПрАТ «ПівнГЗК», УЗТ , одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю не є , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 04.11.2020 приблизно о 15:40 годині, прийшов до 2-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де мешкає його знайомий ОСОБА_6 .
В цей же час, ОСОБА_3 стояв поблизу лавки відпочинку вказаного під`їзду та палив цигарку, де до нього підійшов потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та почав виражатись у бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою, з приводу того, що останній заважав йому пройти.
Так, в ході розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 поблизу під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 виник словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою.
В цей же час, в ході словесного конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , останній, стоячи обличчям до ОСОБА_3 на відстані приблизно 1 метр наніс із замаху 1 удар кулаком правої руки в область шиї останнього, після чого ОСОБА_3 відійшов на асфальтовану автомобільну дорогу, що розташована напроти вказаного під`їзду.
На ґрунті виниклого конфлікту, у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись на асфальтованій автомобільній дорозі з лицьової сторони, напроти під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 , стоячи на відстані приблизно 1метр від потерпілого ОСОБА_7 , який рухався в його бік, обличчям до нього, почергово кулаком лівої та правої руки умисно наніс останньому 2 прямих удари в область обличчя.
Від отриманих ударів ОСОБА_7 не втримавши рівновагу впав з височини власного зросту на дорогу, спиною вниз, при цьому вдарився потилицею голови об асфальтоване покриття та втратив свідомість.
Таким чином, згідно висновком судово-медичної експертизи №2030 від 21.12.2020 ОСОБА_3 своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма: перелом лобної кістки з переходом на сагітальний шов, перелом скроневої кістки ліворуч з переходом на потиличну кістку ліворуч, забій головного мозку 2ст., масивний САК, геморагічні контузійні вогнища в проекції лобних і скроневих долей, садно потиличної області. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3.б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Ці умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно наніс 2 удари потерпілому в область обличчя, від яких потерпілий впав та вдарився головою об асфальт.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 04.11.2020 біля під`їзду будинку, в якому він мешкає, обвинувачений наніс йому удари руками по голові від яких він впав, потім нічого не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 04.11.2020 до неї зателефонувала сусідка та повідомила про те, що її чоловіка ОСОБА_7 біля під`їзду вдарив обвинувачений, після чого чоловіка відвезли до лікарні.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в приймальному відділенні та нічого не пам`ятає, оскільки до лікарні щодня привозять багато людей.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона не була присутня під час події, вона лише зателефонувала дружині потерпілого та повідомила про те, що сталося.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що в день події він був вдома. Коли підійшов до вікна, то побачив швидку, але поки він вийшов на двір, то швидка вже поїхала. Сусід ОСОБА_12 повідомив його про те, що побили ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання пояснив, що вони сиділи біля першого під`їзду та грали в доміно. Потерпілий підходив до них, побалакав та пішов. Потім почули удар, коли він повернувся то побачив, що потерпілий лежить на землі в положенні на спині, а обвинувачений був поряд з потерпілим.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він , ОСОБА_15 та ще двоє біля першого під`їзду та грали в доміно. До них підійшов потерпілий, побув трохи та відійшов. Коли я повернувся, то побачив як потерпілий падає, обвинувачений відтягнув потерпілого в сторону. Бачив як потерпілий впав та вдарився головою об асфальт.
Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому учасникам процесу роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого: ч. 1 ст. 121 КК України , за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим за ст. 121 ч.1 КК України відноситься до класифікації тяжкого злочину, обвинувачений не звертався за допомогою до лікаря-нарколога, звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з 2002 по 2007 рр., з приводу порушення розвитку мови, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина 2020 р.народження, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, не є особою з інвалідністю.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як високий. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обраний ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2020 року у вигляді особистого зобов`язання втратив свою дію 05.01.2021.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: