ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/243/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 лютого 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Смоляніново Шкотовського району Приморського краю російської федерації, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів проти власності, в тому числі, за розбій, судимості за скоєння яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, продовжив свою злочинну діяльність.
Так, 13 грудня 2021 року об 11 год., ОСОБА_7 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, діючи повторно, через незачинені двері, проник до приміщення житлового будинку, який розташований на території вищевказаного домоволодіння, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , 1949 року народження, що є особою похилого віку, яка виразилась у погрозі потерпілій ножем, який він тримав у руці, заволодів грошовими коштами в сумі 500 грн. в купюрах НБУ, та мобільним телефоном Samsung А02 в корпусі чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 2999 грн., в чохлі червоного кольору вартістю 299 грн., загальною вартістю 3298 грн., з якими залишив місце події та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3798 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), особою яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

13 грудня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001978 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

23 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке вручене, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за місцем проживання, в порядку ст. 278, ст. 111, ст. 135 КПК України, члену його сім`ї матері ОСОБА_12 .

31 січня 2022 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї скарги вказує, що підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу у даному випадку відсутні.
Зазначає, що слідчий суддя не врахував відсутність ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_7 у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 187 КК України.
Вважає, що підозрюваний не несе ризиків для оточуючих стосовно можливих протиправних заподіянь життю та здоров`ю громадян внаслідок чого відсутня обов`язкова необхідність для його ізоляції від суспільства.
Звертає увагу на те, що підозрюваний не заперечував проти звинувачень слідства, розслідуванню не перешкоджав, а навпаки сприяє повному та вчасному встановленню обставин за даною справою.
Вказує, що докази того, що підозрюваний, знаходячись на волі буде перешкоджати своєчасному, всебічному та об`єктивному проведенню досудового слідства відсутні.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та у зв`язку із тим, що він хворіє на туберкульоз просив помістити його в тубдиспансер для лікування.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та відповідно до ст. 206 КПК України зобов`язати слідчий ізолятор здійснити перевірку стану його здоров`я.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що в Томаківському районному суді Дніпропетровської області наразі будуть розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 по суті.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких умисних корисливих злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.
Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України повністю спростовані вищевказаним.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 сприяє слідству, не заперечує проти звинувачень, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Разом з тим, колегія суддів враховує те, що підозрюваний у судовому засідання апеляційного суду скаржився на стан свого здоров`я та приходить до наступного.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.
Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 щодо стану його здоров`я та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я останнього, який перебуває в Державній установі «Дніпровська ВК № 89», а у разі необхідності надати належне лікування.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 лютого 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2022 року включно, залишити без змін.

У відповідності до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Дніпровська ВК № 89», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4