Справа № 557/339/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
секретар судових засідань ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального проступку, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2022 року за № 0000026, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Гоща Гощанського району Рівненської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого в силу дії ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
17 лютого 2022 року приблизно о 18 год. перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 під час конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , який виник на побутовому грунті, наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови зліва, по одному садну на слизових оболонках верхньої та нижньої губ зліва, які відповідно до висновку судово-медичного експерта як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень та утворилися внаслідок однієї травматичної дії.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним проступку, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним проступку, - час, місце, мета, спосіб скоєння кримінального правопорушення.
Зокрема, показав, що в лютому 2022 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 17 годині, він був удома. Потерпіла почала робити йому словесні зауваження і він дав їй ляпаса в підборіддя. Чи встояла вона на ногах після цього він не пам`ятає. Після цього він пішов гуляти. Сказав, що у заподіяному кається, але пробачення у потерпілої не просив. Зазначив, що потерпіла сама постійно спричиняє конфлікти.

Потерпіла в судовому засіданні дала показання, відповідно до яких у лютому 2022 року, точної дати не пам`ятає, вона зробила обвинуваченому ОСОБА_3 зауваження щодо того, як він поводиться з газовою плитою, після чого обвинувачений вдарив її правою рукою у обличчя, в область нижньої щелепи зліва, після чого вона впала на підлогу. Пробачення обвинувачений у неї не просив, поведінку свою не змінив, постійно застосовує до неї насильство.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованому йому проступку підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які були досліджені судом у судовому засіданні.
Показання обвинуваченого, суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.125 ч.1 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.
Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, неодружений.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю правопорушення.
Разом з тим, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, зазначене у обвинувальному акті щире каяття, оскільки судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, пробачення у потерпілої не просив, натомість, перекладає провину у тому що сталося на саму потерпілу. Суд зазначає, що самі лише слова обвинуваченого про те, що він кається, не підкріплені відповідною поведінкою, не можуть вважатися щирим каяттям, а є лише способом, який обрав обвинувачений, щоб пом`якшити своє покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального проступку ОСОБА_3 приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 , покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не надходило.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1