Справа № 953/4599/22
н/п 1-кс/953/3737/22
"13" жовтня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим слідством місці, у невстановленому досудовим розслідуванням час, але не раніше як 24.02.2022, виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні.
Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, діючи умисно з метою завдання шкоди Україні, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, за власної ініціативи, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше як 24.02.2022, налагодив співпрацю з представниками збройних формувань Російської Федерації, які дислокувалися на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.
Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня квітня 2022 року, організував розграбування військової частини Національної гвардії України, яка знаходиться на території вказаної громади, складових приміщень ТОВ «Вовчанський м`ясокомбінат», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , приміщень підприємства з виробництва цукру на території смт. Білий Колодязь Чугуївського району Харківської області, з метою забезпечення представників військових формувань країни-агресора продовольчими продуктами та паливно-мастильними матеріалами та передачі матеріальних ресурсів державі-агресору.
Також, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на пособництво державі-агресору шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, її збройних формувань, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня 2022 року надав представникам збройних формувань Російської Федерації відомості щодо проукраїнськи налаштованих громадян України та осіб, які надають або планують надавати допомогу силам оборони України у виконанні ними завдань з відсічі збройної агресії України, з числа місцевих жителів, проживаючих на території вказаної громади,
Крім цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, її збройних формувань, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня квітня 2022 року, з використанням автомобільного транспорту здійснював супроводження представників збройних формувань Російської Федерації прихованими та загальновідомими автомобільними шляхами на території вказаної громади з метою надання останнім орієнтуючої інформації щодо місцевості.
О 13 год 07 хв 17.08.2022 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за наявності обґрунтованих підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину в умовах дії воєнного стану (п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України).
17.08.2022. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами своєї протиправної діяльності може зберігати речі та документи, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, за місцем мешкання свого батька ОСОБА_4 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , може зберігати речі та документи, які можуть містити відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення.
03.10.2022 на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, слідчим СВ Управління проведено обшук за місцем фактичного проживання батька підозрюваного ОСОБА_4 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом чого було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно
04.10.2022 виявлені та вилучені вищевказані речі на території зазначеного домоволодіння визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч.3 ст.170 КПК України.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, обставини виявлення та вилучення вказаного предмета у квартирі, в якій проживавав підозрюваний ОСОБА_5 , є конкретним фактом, підтверджуючим право власності особи на виявлене та вилучене майно.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений повинен бути як найшвидше повернутий володільцю.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якій він просить проводити судове засідання по клопотанню про накладення арешту на майно без його участі. Клопотання підтримує та просить його задовольнити.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2022 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на проведення обшуку у домоволодінні з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання і вилучення речей і документів із відомостями, виявлення майна, набутого внаслідок вчинення злочину, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового слідства і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютерів, ноутбуків планшетів), засобів мобільного зв`язку, Sim-карток, магнітних носіїв інформації, документів, блокнотів, чорнових записів, в яких можуть містится містяться відомості щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення (а.с. 63).
03.10.2022 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2022 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 12.56 год. до 19.33 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 03.10.2022, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 64-69).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання арештованого майна - камеру схову речових доказів слідчого відділу УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1