Справа № 539/4931/21
Провадження № 1-кс/539/1009/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
- В С Т А Н О В И В :
Клопотання мотивовано тим, що у серпні 2020 року невстановлені особи за попередньою змовою із посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області підробили накази «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» по земельним ділянкам, розташованим на території Вовчанської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що призвело до їх безпідставної передачі у приватну власність.
26.11.2021, на підставі ухвали слідчого Лубенського міськрайонного суду № 539/4369/21 від 26.10.2021, з метою виявлення та вилучення бланків заяв про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, підроблених печаток та штампів ГУ Держгеокадастру в Полтавській області та документів, які містять вільні зразки почерку ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , слідчим проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 .
У ході проведення указаного обшуку, слідчим було вилучено зошит із палітуркою чорного кольору із написом «Desing», аркуш із шкільного зошита, в клітинку, із зазначенням списку абонентів та телефонних номерів, які містять рукописні записи, які і слів ОСОБА_4 належать йому.
В даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучені документи мають істотне значення для слідства, так як за допомогою вільних зразків почерку, який міститься у них можливо провести судово-почеркознавчу експертизу документів, заповнених на ім`я ОСОБА_4 та вони мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, втрати, відчуження та встановлення їх власника слідчий прохає накласти арешт на тимчасово вилучене майно у вигляді зошита із палітуркою чорного кольору із написом «Desing», аркуша із шкільного зошита, в клітинку, із зазначенням списку абонентів та телефонних номерів, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , із позбавленням останнього права володіння, користування, розпорядження, які на час проведення досудового розслідування будуть зберігатися при матеріалах кримінального провадження, до скасування арешту майна в установленому Законом порядку
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, при цьому вказав, що вилучені у ОСОБА_4 зошит, аркуш із зошита з написами в ньому не належать ОСОБА_4 , а в них писала його дружина ОСОБА_8 , а тому не мають зразків почерку ОСОБА_4 і не можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області вважає, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно у вигляді зошит із палітуркою чорного кольору із написом «Desing», аркуш із шкільного зошита, в клітинку, із зазначенням списку абонентів та телефонних номерів, які містять рукописні записи, які і слів ОСОБА_4 належать йому є речовими доказами у кримінальному провадженні та є предметами кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що дані документи у вигляді зошит із палітуркою чорного кольору із написом «Desing», аркуш із шкільного зошита, в клітинку, із зазначенням списку абонентів та телефонних номерів, які містять рукописні записи, не підтверджують аргументів слідчого про те, що вони зі слів ОСОБА_4 йому належать, оскільки згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4 , він, користуючись ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень 26.11.2021 під час проведення обшуку за місцем його проживання, а тому не можуть враховуватися як докази, що містять на собі вільний зразок його почерку.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З огляду на викладене вище, вважаю, що слідчим не була доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться в клопотанні.
Керуючись ст. ст. 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти дпідписано проголошено 13.12.2021 року.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1