Номер провадження: 11-кп/813/1968/21
Номер справи місцевого суду: 518/771/20, 1-кп/511/52/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.08.2021 року про продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000167 від 02.03.2019 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Науського району Республіки Таджикистан, громадянина України, з середньою освітою, фізична особа- підприємець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115 КК України, -

встановив:

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Роздільнянському районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.08.2021 року задоволено клопотання прокурора та, в порядку ст.331 КПК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , строком до 03.10.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_7 , який обвинувачується у тому числі особливо тяжкого злочину та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, які не перестали існувати, та прийшов до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем його постійного проживання: АДРЕСА_2 .

Захисник посилається на недоведеність ризиків, які обумовлюють необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а також вказує на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК, проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній не подавав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі.

Сторона обвинувачення у свою чергу звернулась із заявою про розгляд апеляційної скарги без її участі, у відповідності до вимог ст.422-1 КПК України.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 331 КПК до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що ОСОБА_7 , обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 187, п.п.1,6 ч.2 ст. 115 КК України.
Мотивуючи не можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, оскількиобвинувачений не може не розуміти тяжкість вчиненого злочину, в результаті якого настала смерть людини, а також можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком більше 10 років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинувачених від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду.

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає неспроможними доводи захисника про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції, виправдовуютьпродовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведених підстав, апеляційний суд погоджується з оскарженою ухвалою суду першої інстанції.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і апеляційним судом, встановлено не було та стороною захисту не надано.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу районного суду, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, а тому з урахуванням необхідності завершення судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції існували законні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому не знаходить підстав для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.08.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0000167 від 02.03.2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4