Сквирський районний суд Київської області
Справа № 940/1237/20
Провадження № 1-кп/376/57/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2022 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 0 240 від 04.09.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дібрівка Тетіївського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 року, близько 01 години 00 хвилин, в с. Денихівка, Тетіївського району, Київської області, ОСОБА_4 , переслідуючи мету умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин, прийшов до огородженої території домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 та реалізуючи свій злочинний намір на знищення майна, умисно протиправно, за допомогою ганчірки, яку облив паливо-мастильними матеріалами та підпалив сірниками і закинув на дах житлового будинку, спричинив пожежу, яка повністю знищила дах будинку, в результаті чого потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріального збитку на суму 61 370 грн.
В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладено вірно та відповідає дійсності, він його в повному обсязі підтверджує та повідомив, що пробачення у потерпілого ОСОБА_7 не просив, шкоду потерпілому не відшкодовував. Також, в судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_6 та повідомив, що і їй також будь яку шкоду не відшкодовував.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що є власником будинку, який було підпалено обвинуваченим та в якому зареєстрований її син ОСОБА_7 , обвинувачений шкоду не відшкодував та вибачення не просив, а тому просить покарати його суворо, а саме позбавити волі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій повідомив, що прибути в судове засідання не має можливості, просить справу розглянути у його відсутність,цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, особи обвинуваченого просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 4-х років позбавлення волі без застосування вимог ст. 75 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що його підзахисний вину визнав в повному обсязі, в судовому засіданні вибачився перед потерпілою, обіцяв влаштуватися на роботу та відшкодувати шкоду потерпілим, а тому просить суд визнати пом`якшуючу обставину щире каяття та застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме відповідно до вимог ст. 12 КК України частина 2 статті 194 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеристику особистості обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, те що він вину визнав в повному обсязі, матеріальні збитки потерпілим не відшкодував, також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка наполягала на позбавленні обвинуваченого волі, а тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Твердження захисника щодо визнання судом щирого каяття, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому на увагу суду не заслуговує, оскільки Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.
Той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, чого не знайшло підтвердження в судовому засіданні.
До канцелярії Сквирського районного суду Київської області надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовної заява вказано, що в провадженні суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , який згідно з обвинувальним актом 04.09.2020 року, близько 01 години 00 хвилин, в с. Денихівка, Тетіївського району, Київської області, переслідуючи мету умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин, прийшов до огородженої території домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , та реалізуючи свій злочинний намір на знищення майна, умисно протиправно, за допомогою ганчірки, яку облив паливо-мастильними матеріалами та підпалив сірниками і закинув на дах житлового будинку, спричинив пожежу, яка повністю знищила дах будинку, в результаті чого потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріального збитку на суму 61 370 грн.
Потерпілий ОСОБА_7 просить суд на підставі вимог ст. 128 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 61 370 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі, про що надав суду відповідну письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 1 п. 10 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогою ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 визнано відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілою стороною та відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем, який має право на звернення з позовом до суду та відповідно до вимог ст. 128 КПК України звернувся до суду з цивільним позовом.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом також встановлено, що розмір заподіяної шкоди складає 61 370 грн. (знищенні матеріальні цінності), що також не заперечується обвинуваченим відповідачем.
За таких обставин та відповідно до вимог ст. ст. 1166 ЦК України позовні вимоги потерпілої сторони підлягають задоволенню, а майнова шкода в розмірі 61 370 грн. підлягає стягненню з відповідача обвинуваченого на користь позивача потерпілого в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 0 240 від 04.09.2020 року Висновок експерта від 11.09.2020 року № СЕ-19/111-20/43733-ТР вартість витрат складає 1307,60 грн., висновок експерта від 24.09.2020 року № СЕ-19/111-20/43735-МРВ вартість витрат складає 1307,60 грн., висновок експерта від 24.09.2020 року № СЕ-19/111-20/43153-МРВ вартість витрат складає 1307,60 грн., які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та до набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12,50,65,66,67,194 КК України, ст.ст. 55,56,61,127-129,100, 368, 369 - 371, 373,374,376,392-395 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України і призначити йому покарання у виді 4 - х років позбавлення волі.
Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 61 370 грн.

Речові докази:
Спец пакети № 001 22 97, № EХП 039 44 13, № 00 225 06, № 002 25 07, які зберігаються в камері зберігання речових доказів при Відділенні поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 3 922,80 грн.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасника справи.

Суддя ОСОБА_1