ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/4796/18 (пр. № 1-кп/201/70/2021), відомості про яке 22 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Республіки Грузія, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 20 листопада 2017 року близько 12.48 години, керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет Авео», держ. номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , рухався в Соборному (Жовтневому) районі міста Дніпра по вулиці Набережній Перемоги з боку вулиці Мандриківської в напрямку вулиці Космічної.

Під час руху обвинувачений ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), розташованого в районі будинку № 44/1, перед яким зупинився транспортний засіб в сусідній смузі праворуч, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_7 , заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги, не прийняв і, продовживши рух, скоїв на нього наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з вогнищами забиття речовини головного мозку в лівій лобній та скроневій частках, лінійного переломі тім`яної кістки ліворуч з незначним переходом на потиличну кістку, садна в тім`яній області ліворуч, садна в поперековій області по центру та дещо ліворуч, які, згідно висновку експерта № 1107е від 18.04.2018 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Шевролет Авео», держ. номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

п. 18.4 - «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №5/10.1/273 від 23.04.2018 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, дії ОСОБА_4 виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

01 жовтня 2021 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, з якою був ознайомлений потерпілий ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з умовами даної угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Потерпілий ОСОБА_7 надав прокурору письму згоду на укладення угоди між обвинуваченим та прокурором. Також вказаною угодою про визнання винуватості сторонами було узгоджено покарання, яке повинно бути призначено обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі її затвердження, а саме, у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, від відбування основного покарання звільнити останнього на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений і його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Положеннями ч. 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, наявна письмова згода потерпілого на затвердження даної угоди, при цьому, відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, а також відсутні інші підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання та покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, суд також вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 жовтня 2021 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, пунктом 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 1 144,00 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з передбачених вище підстав до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1