УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000357 від 20.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 27.10.2021 за № 1728 о/с, на полковника поліції ОСОБА_6 покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою начальника ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.
У подальшому, наказом начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.11.2021 за № 1906 о/с, полковника поліції ОСОБА_6 призначено на посаду начальника ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.
Установлено, що у провадженні дізнавачів ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000136 від 17.04.2021 за ч. 1 ст. 358 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_7 щодо неправомірних дій її батька ОСОБА_8 , який нібито підробив документи з переоформлення належної останній спецтехніки (комбайн).
Достовірно знаючи про наявність вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 , будучи юридично необізнаним, звернувся по правову допомогу до колишнього співробітника МВС України - ОСОБА_9 .
Під час зустрічі 02.11.2021 на ділянці Миколаївської дороги при виїзді з смт. Доброслав в бік с. Візірка, Одеської області, яка відбулась між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , останній підтвердив факт наявності вказаного кримінального провадження та, діючи з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_9 , про можливість прийняття рішення про закриття вказаного кримінального провадження.
За вчинення вищевказаних дій ОСОБА_6 висунув вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 4 000 доларів США, при цьому погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у разі відмови передати грошові кошти.
У подальшому, 19.11.2021 близько 18:00 години, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, у ході зустрічі на узбіччі ґрунтової дороги по вул. Новомиколаївська дорога, в м. Одесі, поблизу повороту на с. Олександрівка, Лиманського району, Одеської області, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 4 000 доларів США, що станом на 19.11.2021, згідно офіційного курсу НБУ, складає 105 760 (сто п`ять тисяч сімсот шістдесят гривень) за закриття кримінального провадження №0000136 від 17.04.2021 за ч. 1 ст. 358 КК України.
Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_6 затримано працівниками правоохоронних органів.
В ході проведення затримання ОСОБА_6 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих, слідчий здійснив його обшук, під час якого було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Того ж дня, 19.11.2021, проведено освідування ОСОБА_6 , під час якого за допомогою стерильних печаток та серветок просочених спиртовим розчином зроблено змиви с лівої та правої долонь останнього.
Після чого серветка із змивами з лівої долоні ОСОБА_6 упакована в пластиковий контейнер та поміщена до сейф пакету, серветка із змивами з правої долоні ОСОБА_6 упакована в пластиковий контейнер та поміщена до сейф пакету. Контрольний зразок серветки упаковано в пластиковий контейнер та поміщено до сейф пакету.
Таким чином, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на вищевказане майно, виявлене та вилучене 19.11.2021 року під час проведення затримання ОСОБА_6 , та його освідування, з метою проведення експертних досліджень, оглядів та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження та має суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених речах, призначення відповідних судових експертиз тощо.
2. Позиції учасників з приводу розгляду даного клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 про дату та час розгляду клопотання була повідомлена.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в рамках кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Так, у ході проведення затримання ОСОБА_6 , на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, був здійснений особистий обшук та освідування підозрюваного, під час якого було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені мобільні телефони, службове посвідчення, жетон, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин отримання неправомірної вигоди. Серветки зі змивами містять на собі сліди кримінального правопорушення, а також необхідні для проведення експертних досліджень.

Вилучені грошові кошти можуть бути набуті кримінально-протиправним шляхом, зокрема, отриманні у якості неправомірної вигоди.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що також свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 в цілях забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути використане в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження, а також необхідне для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
При цьому, оскільки майно може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі та документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000357 від 20.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 19.11.2021 року під час проведення особистого обшуку затриманого, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час його освідування, а саме на:

- купюри зовні схожі на купюри номіналом 100 доларів США, в кількості 40 шт., на загальну суму 4000 доларів США, а саме: купюри з серійними номерами FB32711781A, HB01192726J, KE52013310A, KB54119337D, KB10813133K, KB58087163J, KL00462101B, HK16334267D, AA01340364A, KF13124149A, KB42837049F, KB52321940Q, DB17476280B, AB25878972S, KB42837048F, KB80526748B, HE35269221A, HA87151609A, KF39368331A, KL02828053E, HB12266429R, KB42837047F, HD44577536B, KL70877940A, AF08198758A, KL54253064D, KL00462102B, KB96051156I, HB00714472F, AB26108452M, FE84859170A, FH53457226A, HE33637376D, HJ74003352A, LH89729058B, LH89729059B, LH89729060B, LH89729061B, PB48250229C, PB48250228C;

- мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі», серійний номер № НОМЕР_1 ,

- мобільний телефон марки «Iphone» IMEI НОМЕР_2 ;

- : службове посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_3 ;

- спеціальний жетон № 0042619;

- форменні штани працівника поліції, чорного кольору.

- серветку із змивами з лівої долоні ОСОБА_6 , яка упакована в пластиковий контейнер;

- серветку із змивами з правої долоні ОСОБА_6 , яка упакована в пластиковий контейнер;

- контрольний зразок серветки, який упаковано в пластиковий контейнер.

Виконання ухвали покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1