Справа № 405/5877/21
1-кп/405/210/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000034 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з повню загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді командира 2 відділення 1 групи 12 роти спеціальних дій 4 загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 09.11.2015 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.
З моменту зарахування 09.11.2015 до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 09.11.2015, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.
У подальшому 08.08.2018 ОСОБА_5 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу строком на 3 (три) роки, який набрав чинності з 09.11.2018.
Відповідно до наказу начальника окремого центру спеціальних операцій « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 28.12.2019 № 1-рс відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 № Д-322/1/19дск про перехід 3 окремого полку спеціального призначення зі штату № 37/003-02 на штат № НОМЕР_4 /014-02 старшого сержанта ОСОБА_5 увільнено від займаної посади командира відділення спеціального призначення групи спеціального призначення роти спеціального призначення загону спеціального призначення 3 окремого полку спеціального призначення та призначено командиром відділення спеціального призначення групи спеціального призначення роти спеціального призначення загону спеціальних операцій окремого центру спеціальних операцій « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Таким чином, у період з 09.11.2015 до 28.12.2019 ОСОБА_5 проходив військову службу у наступних військових частинах та на наступних посадах: з 09.11.2015 до 16.12.2015 розвідник військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ; з 16.12.2015 до 09.08.2016 розвідник-кулеметник військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ; з 09.08.2016 до 31.01.2018 командир відділення військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ; з 31.01.2018 до 28.12.2019 командир відділення військової частини НОМЕР_3 , а з 28.12.2019 на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу на посаді командира 2 відділення 1 групи 12 роти спеціальних дій 4 загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно зі ст.ст. 2, 125-126, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший сержант ОСОБА_5 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; навчати і виховувати особовий склад відділення; забезпечувати додержання особовим складом відділення військової дисципліни; постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи, бути взірцем для особового складу відділення щодо виконання службових обов`язків; виховувати поважне ставлення особового складу відділення до військової служби та свого військового фаху, розвивати в них патріотичні почуття та моральну готовність до захисту держави.
Незважаючи на викладене, 08 годині 00 хвилин 10.06.2020 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді командира 2 відділення 1 групи 12 роти спеціальних дій 4 загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 , умисно діючи на порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 125-126, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин та, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , та в інших місцях, ухилявся від проходження військової служби до 10.07.2020, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 16 серпня 2021 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000034, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України повністю та беззастережно визнає, з`явився із зізнанням, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину. Враховуючи обставини провадження, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по службі, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та беззаперечне визнання винуватості, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. Крім того, сторони дійшли згоди на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді, підтвердивши факт добровільності укладення угоди.
Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , яким перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_5 . Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України і відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не значиться, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил на сході України.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 серпня 2021 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000034, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому погоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_7