Справа № 626/2428/21
Провадження № 1-кп/626/48/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000237 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта загальна середня, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше засудженого Красноградським районним судом Харківської області: 17.11.2010 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 20.06.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.08.2019 року за ч.3 ст.185 КК Украни до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 18.10.2021 року за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі , на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно викрав з приміщення гаражу відрізок мідного кабелю, загальною вагою 1,4 кг, що коштував 190грн./кг., який належав ОСОБА_6 .

Крім того, обвинувачений 19 червня 2021 року перебував на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно викрав з приміщення гаражу відрізок мідного кабелю, загальною вагою 3,2 кг, що коштував 190грн./кг., який належав ОСОБА_6

22 червня 2021 року ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно викрав з приміщення гаражу відрізок мідного кабелю, загальною вагою 5 кг, що коштував 190грн./кг., який належав ОСОБА_6 .

Таким чином, діями ОСОБА_4 17, 19, 22 червня 2021 року потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні збитки на загальну суму 1824 грн. Викраденим обвинувачений розпорядився на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю. Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному, перебував у скрутному матеріальному становищі.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 17, 19 та 22 червня 2021 року умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, ці дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України є нетяжким.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 був раніше засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 в обвинувальному акті зазначено рецидив злочинів.
Разом з цим згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 07.06.2018 року у справі №203/921/16-к якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати ні повторності, ні рецидиву злочину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому кваліфікуючою ознакою вказаної частини статті є викрадення чужого майна "вчинене повторно".
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за неможливе визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 - рецидив злочину.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Таке покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України: - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься у постанові від 25.06.2018 року, справа № 511/371/16-к та з рекомендаціями, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", за їх змістом у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.08.2019 року за ч.3 ст. 185, ст.75 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, також вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.10.2021 року засуджений за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України - 17, 19, 22 червня 2021 року, тобто до ухвалення останнього вироку від 19.10.2021 року, а також в період іспитового строку за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.08.2019 року.

За таких обставин, у цьому кримінальному провадженні спочатку необхідно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ст. 70 КК України, а потім за сукупністю вироків згідно із ст. 71 КК України, а саме: призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України, далі визначити покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за цим вироком та за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2021 року. Після цього, за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за останнім вироком повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.08.2019 року, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховування обвинуваченого й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18.10.2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.08.2019 року, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі - вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя