Справа № 138/2237/21
Провадження №11-кп/801/1182/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року,
якою звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.08.2018 та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 16.10.2018, на невідбутий строк покарання, станом на 17.08.2021, 5 місяців 24 дні засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Заліщики Тернопільської області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

30.07.2021 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор та представники ВК-114 вважали, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на те, що засуджений не довів свого виправлення.
При вирішенні вказаного питання суд виходив з того, що станом на 17.08.2021 ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання або 4 роки 7 днів, до повного відбуття покарання залишилося 5 місяців 24 дні. В установі працевлаштований робітником по благоустрою установи та з 10.02.2021 працює днювальним гуртожитку №2, відділення СПС 5, 6 на добровільних засадах. За час відбування покарання характеризується посередньо, зокрема хоч один раз і притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів, однак стягнення погашене у встановленому законом порядку і він 5 разів заохочувався подяками за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. Виконавчих листів на виконанні в установі відносно нього не має, на профілактичних обліках не перебуває, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, дружиною та сином, отримує посилки, що позитивно вплинуло на процес його виправлення. ОСОБА_7 являється головою ради колективу засуджених відділення СПС №6, що також вказує на його позитивну спрямованість та авторитет серед засуджених та представників адміністрації, з огляду на вимоги ч.3 ст.127 КВК України.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2021 року клопотання ОСОБА_7 задоволено. Звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.08.2018 та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 16.10.2018, на невідбутий строк покарання, станом на 17.08.2021, 5 місяців 24 дні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2021 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його звільнення умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки при прийнятті рішення судом першої інстанції не було враховано те, що 22.05.2019 на ОСОБА_7 було накладено стягнення у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 3 доби за зберігання заборонених предметів . Також не було застосовано до ОСОБА_7 заохочення за 2 та 4 квартал 2018 року, 1, 3 квартал 2019 року, 2, 3, 4 квартал 2020 року, 1, 2 квартал 2021 року. Окрім цього, звертає увагу суду на те, що комісією установи 27.09.2019 та 23.12.2019 засудженому було відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст.101 КВК України, а також в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення. Крім того, Шевченківським районним судом м. Чернівці від 06.10.2020 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки він не довів свого виправлення.
Зазначив, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_7 неодноразово раніше судимий за аналогічні злочини, також адміністрацією установи було надано висновок про недоцільність застосування до останнього такої пільги, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбаченої ст.81 КК України. В матеріалах особової справи відсутні будь-які відомості про бажання засудженого залучатися до оплачуваної праці чи неможливості адміністрації установи його працевлаштувати зв весь період перебування.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.
Засуджений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу суду залишити без змін.
Представник ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)» повідомлений до судовий розгляд, проте у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення прокурора, думку засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_7 16.08.2018 засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.4, 70 ч.1 КК України (2001) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.70 ч.4 КК України (2001) з урахуванням вироку Чернівецького апеляційного суду від 17.07.2018 року визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих:

- ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1000,00 гривень.

- ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 1500 гривень.

- ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 500,00 гривень.

- ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

- ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 770,00 гривень.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 кошти в сумі 593,22 гривні на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судових експертиз.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області від 16.10.2018 року вирок змінено, зараховано в строк з 13.03.2018 року до вступу вироку в законну силу.
Постановою Верховного суду України від 12.11.2019 року ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінено. На підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону №838-VIII) зараховано ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 березня 2018 року по 16 жовтня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті судові рішення залишено без зміни.
Початок строку відбування покарання останньому рахується з 13.03.2018, кінець строку 10.02.2022.
У відповідності до наявних в матеріалах судового провадження характеристики, затвердженої начальником ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114) від 11.08.2021 та довідки начальника відділення соціально-психологічної служби від 11.08.2021 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі на засудженого ОСОБА_7 , 1984 року народження, останній раніше неодноразово судимий, зокрема:
12.09.2016 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт;
05.05.2017 Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, 75, 76 КК України до 2 років 30 днів позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
30.05.2018 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 17.07.2018 вирок змінено та засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 13.03.2018. під час у тримання в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» характеризувався посередньо, допустив 1 порушення режиму утримання, яке виразилось в зберіганні заборонених предметів. Накладене стягнення погашене у встановленому законом порядку. 4 рази заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки.
З 26.11.2020 ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)», в установі працевлаштований по благоустрою колонії, робітником. До праці відноситься задовільно, потребує контролю з боку представників адміністрації установи як при виконанні дорученої роботи, так і за поведінкою взагалі. За час відбування покарання характеризується посередньо, заходи стягнення не застосовувалися. Перебуваючи в установі, 1 раз заохочувався правами начальника установи за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Також до виконання передбачених вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування.
Також встановлено, що у відповідності до ст.123 КВК України ОСОБА_7 приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Правова освіта», «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».
ОСОБА_7 підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, дружиною та сином, за період відбування покарання в даній установі отримано 19 посилок.
Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 10.02.2019 року. Проте, рішенням комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)», протокол №18 від 27.09.2019 року, відмовлено у переведенні його до дільниці соціальної реабілітації, у зв`язку із тим, що засуджений не стає на шлях виправлення.
Під застосування ст.82 КК України(2021 р.) підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 10.11.2019 року. Рішенням комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)», протокол №24 від 23.12.2019 року, відмовлено йому в замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку із тим, що засуджений не стає на шлях виправлення.
Під застосування ст.81 КК України (2021 р.) ОСОБА_7 підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 10.08.2020 року. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 06.10.2020 року відмовлено йому в умовно-достроковому звільненні, як засудженому, що не довів своє виправлення. На профілактичних обліках в установі не перебуває.
В своєму висновку, викладеному у вказаній характеристиці начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_14 , зі змістом якого погодився начальник установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_15 вказав, що з урахуванням того, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не проявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення визначеного вимогами ст.81 КК України, те що він скоїв тяжкий злочин та потребує контролю з боку представників адміністрації установи як при виконанні дорученої роботи, так і за поведінкою взагалі, тому на даний час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не заслуговує.
Згідно довідки виданою бухгалтерією ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)» від 10.08.2021 №6 засуджений ОСОБА_7 в установі з 26.11.2020 року не працевлаштований. На виконанні виконавчих листів не має.
Вирішуючи питання щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільняючи останнього від відбування покарання умовно-достроково суд першої інстанції встановив та виходив з того, що станом на 17.08.2021 ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання або 4 роки 7 днів, до повного відбуття покарання залишилося 5 місяців 24 дні. В установі він працевлаштований робітником по благоустрою установи та з 10.02.2021 працює днювальним гуртожитку №2, відділення СПС 5, 6 на добровільних засадах. За час відбування покарання характеризується посередньо, зокрема хоч один раз і притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів, однак стягнення погашене у встановленому законом порядку і він 5 разів заохочувався подяками за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. Виконавчих листів на виконанні в установі відносно нього немає, на профілактичних обліках не перебуває, натомість приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, дружиною та сином, отримує від них посилки, що позитивно вплинуло на процес його виправлення.
Також судом першої інстанції було враховано те, що ОСОБА_7 являється головою ради колективу засуджених відділення СПС №6, що вказує на його позитивну спрямованість та авторитет серед засуджених та представників адміністрації, з огляду на вимоги ч.3 ст.127 КВК України, яка зазначає, що ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби створюються з числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно. Згідно ж частини 2 вказаної статті участь у самодіяльних організаціях і соціально корисна активність засудженого враховується при визначенні ступеня його виправлення.
За таких обставин суд першої інстанції вважав, що засуджений фактично характеризується позитивно і сумлінною поведінкою та ставленням до праці, корисною активністю довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, невідбута частина якого складає лише 1/8 призначеного строку покарання.
Проте, колегія суддів апеляційного суду, детально проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, заперечення засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, не може погодитись висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, згідно з положеннями викладеними в ч.1, ч.3 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого. При цьому, відбування покарання у виді обмеження волі, передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, за які звільнявся умовно-достроково та звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, проте належних висновків для себе не зробив та знову в період з жовтня 2016 по травень 2017 р. вчинив умисні корисливі злочини невеликої тяжкості та злочини середньої тяжкості.

Також судом першої інстанції у ході даного судового розгляду не було з`ясовано ставлення засудженого до вчинених ним злочинів, хоча відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.08.2018 ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, проте будь-яких заходів щодо відшкодування завданої ним матеріальної шкоди як потерпілим, так і державі за проведення в ході досудового розслідування судових експертиз не вживає, що свідчить про небажання засудженого виконувати вирок у цій частині і відсутність його каяття у вчиненому.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що Рішеннями комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» останньому було відмовлено у застосуванні як ст.101 КВК України, так і ст.82 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не стає на шлях виправлення. Потребує контролю з боку представників установи як при виконанні дорученої ним роботи, так і за поведінкою взагалі.
10.08.2020 року Шевченківським районним судом м. Чернівці 06.10.2020 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.
При цьому, матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання останнім в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у поведінці засудженого мають місце позитивні тенденції у виправленні. Однак, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, наявність 5 заохочень, перебування на посаді голови ради колективу засуджених відділення СПС №6 ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_7 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого сім`ї, дружини, дитини, постійного місця проживання, у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Апеляційний суд виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, проаналізувавши данні щодо ставлення засудженого до вчинених ним злочинів, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних злочинів та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Вказані обставини судом першої інстанції в повній мірі не враховані, їм надана не вірна оцінка, а тому ухвала суду першої інстанції є не законною та не обґрунтованою і підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.
Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Положенням п.2 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року скасувати і постановити нову.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.08.2018 та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 16.10.2018 на невідбутий строк покарання відмовити.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4