ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 711/6733/21Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого-суддіОСОБА_3
суддівОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю секретаря ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7

захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, українця, громадянина України, пенсіонера, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року старший слідчий в ОВС криміналіст відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого управління Головного управління національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0002304 від 25 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 128, частиною 3 статті 135 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29 липня 2021 року перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де був переданий батьками на піклування бабусі ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дідусю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на довгий період часу.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та день, через те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_10 нехтуючи своїми обов`язками, залишили без нагляду ОСОБА_12 , який, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння та за невстановлених обставин, в результаті своїх необережних дій, не усвідомлюючи небезпеку через малолітній вік, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, з ознаками зміщення серединних структур, що відповідно до наказу № 6 від 17 січня 1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_10 виявивши малолітнього ОСОБА_12 з отриманими травмами, спостерігаючи поганий стан здоров`я, при наявності можливості та обов`язку сповістити працівників охорони здоров`я про спричинення дитині тілесних ушкоджень, нею не скористалися, не вжили жодних заходів для звернення за професійною допомогою до закладів охорони здоров`я та самовпевнено, не маючи спеціальних знань у галузі медицини, обмежились лише самостійним наданням допомоги, усвідомлюючи реальну небезпеку для життя дитини тим самим завідомо залишили без кваліфікованої медичної допомоги онука, який у зв`язку з малолітством перебував у безпорадному стані і не міг вжити заходів до самозбереження до 24 серпня 2021 року, поки останній не втратив свідомість та ОСОБА_13 було викликано швидку медичну допомогу.

Своїми діями ОСОБА_13 , ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, коли той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, що спричинило тяжкі наслідки.

25 серпня 2021 року Черкаським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області за повідомленням КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» про доставлення ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0002304 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України.

27 серпня 2021 року Черкаським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області за фактом залишення ОСОБА_12 в небезпеці, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0002326 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 135 КК України.

В подальшому матеріали указаних кримінальних проваджень № 0002304 та № 0002326 на підставі статті 217 КПК України об`єднано із присвоєнням № 0002304.

03 вересня 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 135 КК України.

07 вересня 2021 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 доручено слідчому підрозділу вищого рівня - слідчому управлінню Головного управління національної поліції в Черкаській області.

Причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 18 жовтня 2021 року продовжено до трьох місяців.

Внаслідок складності кримінального провадження завершити досудове розслідування у двомісячний строк неможливо у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: на підставі отриманих висновків судово-медичних експертиз, виникла необхідність призначити комісійну судово-медичну експертизу; призначити стаціонарну судово-психіатричної експертизу підозрюваній ОСОБА_13 та підозрюваному ОСОБА_10 ; отримати і долучити до матеріалів кримінального провадження відповідь на доручення слідчого, наданого в порядку ст. 71 КПК України щодо проведення відповідною оперативно-технічною службою аналізу інформації операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «Київстар», виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність, оголосити підозрюваним ОСОБА_13 та ОСОБА_10 кінцеву підозру, з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, виконати вимоги параграфу 3 глави 24 КПК України.
Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо з об`єктивних причин, завершення досудового розслідування неможливо, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 згідно з ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси закінчується 02 листопада 2021 включно.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, які на даний час не зменшились, а саме: ризик можливого переховування від органу досудового розслідування з підстав тяжкості покарання, що загрожує, обґрунтовується тим, що хоча ОСОБА_10 одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу, останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання чи виїхати за кордон; ризик незаконного впливу на свідків та експертів в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що частина свідків є сусідами підозрюваного ОСОБА_10 , свідками також є його син та невістка, у зв`язку з чим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності; ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_10 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим наявний ризик вчинення відносно інших громадян нових злочинів чи правопорушень із застосуванням насильства в разі не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 відсутні, а тому у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 194 КПК України інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, а його вік, стан здоров`я не перешкоджають перебувати під вартою.

На підставі викладеного просила продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 листопада 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2021 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління національної поліції в Черкаській області задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 листопада 2021 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 3 статті 135 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Слідчим суддею встановлено наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наявність вказаних ризиків була врахована при обранні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2021 року), при цьому суддею зазначено , що ризики, на час розгляду даного клопотання, не зменшились та не змінились.

Органом досудового розслідування, в обґрунтування клопотання наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: необхідність в проведенні ряду судових експертиз, в тому числі і судової психіатричної експертизи. Крім того, враховуючи наявність достатніх доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, свідчать про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Слідчим суддею враховані і обставини, які зазначені стороною захисту, а саме що ОСОБА_10 має сталі соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, але вони в порівняні з тими ризиками, які існують, не є такими, які дають підстави для застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, судом не встановлено обставини, які б давали підстави вважати, що підозрюваний не може утримуватися в арештному домі/іншому місці утримання осіб під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2021 року, адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким обрати для підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до клопотання надано додатки: покази свідків, медичні документи щодо потерпілого, процесуальні документи та підозра, однак ці докази обґрунтовують підозру, але жоден із них не стосується питання продовження запобіжного заходу, тобто не містить інформацію про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Ризик можливого переховування ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та суду, не знайшов свого підтвердження, оскільки підозрюваний не може пересуватись, навіть, у сусідню область, адже є не вакцинованою особою, до того ж відсутні докази того, що у ОСОБА_10 є рухоме майно, на якому він може пересуватись та нерухоме майно , в якому він може переховуватись.

З часу затримання його дружини в рамках цього ж кримінального провадження та до часу винесення ухвали про тримання під вартою, підозрюваний мав всі можливості ухилятися від слідства, але жодних намагань з боку підозрюваного не встановлено.

Тяжкість покарання може застосовуватися лише у сукупності з іншими доказами існування ризиків за статтею 177 КПК України.

Що стосується ризику незаконного впливу на свідків, то жодних доказів наявності цього ризику не надано. В матеріалах справи відсутні скарги, заяви від свідків чи експертів щодо тиску або погрози тиску з боку підозрюваного.

Стосовно ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, то в матеріалах справи слідчим чи прокурором має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.

Слідчий суддя повинна була перевірити та оцінити те, чи зі спливом часу перебування підозрюваного під вартою не зменшився ризик, який був підставою для постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту із посиланням на відповідні докази, однак цього зроблено не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є зокрема тримання під вартою.

Згідно частини 1 та пунктів 3, 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).

За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, в об`єднаному кримінальному провадженні № 0002304 від 25 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 128, частиною 3 статті 135 КК України.

03 вересня 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, коли той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, що спричинило тяжкі наслідки.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 02 листопада 2021 року включно.

Постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 18 жовтня 2021 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002304 до трьох місяців, тобто до 28 листопада 2021 року.

Надані досудовим розслідуванням матеріали дозволяють з великою ймовірністю обґрунтовано підозрювати причетність ОСОБА_10 до злочину, передбаченого частиною 3 статті 135 КК України. Також обґрунтованість підозри вже була предметом розгляду судів.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_10 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_10 під вартою, та вірно встановив необхідність в проведенні ряду судових експертиз, в тому числі і судової психіатричної експертизи.

Окрім цього слідчий суддя врахував при продовженні запобіжного заходу вік підозрюваного, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, однак вірно прийшов до висновку, що вони в порівнянні з тими ризиками, які існують не є такими, які дають підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З ухвали слідчого судді від 4 вересня 2021 року , якою ОСОБА_10 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 2 листопада 2021 року, вбачається, що слідчим суддею встановлені такі ризики як те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини у справі шляхом впливу на свідків.

Вказані ризики не зникли, що вірно було встановлено слідчим суддею.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_10 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що прокурор не довів існування ризиків, а слідчий суддя врахував лише «тяжкість покарання», є необґрунтованим, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального Закону, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_10 суд врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання підозрюваного під вартою. Зокрема, судом повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому належним чином досліджені матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняте відповідне рішення.

Твердження захисника про те, що поведінка підозрюваного до затримання була належною, тобто відсутні дані про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не може слугувати обставиною, яка б спростовувала ризики, на які посилається суд в ухвалі.

Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що ризик можливого переховування ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та суду, не знайшов свого підтвердження, спростовується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_10 , з метою уникнення відповідальності намагався довести суду, що він не проживав за місцем вчинення кримінального правопорушення, однак його покази спростовуються показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Відсутність даних про те, що ОСОБА_10 не переховувався і не мав наміру переховуватись від суду з моменту затримання свідчить лише про те, що такі спроби не були реалізовані, оскільки останній тримався під вартою та не мав такої можливості.

Доводи захисника про те, з часу затримання дружини підозрюваного ОСОБА_13 , в рамках цього ж кримінального провадження та до часу винесення ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 , останній мав всі можливості ухилятися від слідства, але жодних намагань з боку підозрюваного не встановлено, самі по собі не можуть свідчити про відсутність ризику переховуватись від слідства та суду.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_9 про те, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження ризику незаконного впливу на свідків, оскільки в матеріалах справи відсутні скарги, заяви від свідків щодо тиску або погрози на них, є необґрунтованими, оскільки свідками є його рідний син, невістка та сусіди, і перебування підозрюваного під вартою, і є тим фактором, який не допускає це вчинити.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 статті 177 КПК України існують, не зменшилися, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім та виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 177, 183, 193, 194, 199, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: