Справа № 453/793/20
№ провадження 1-кс/453/371/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000314 від 03.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

04.11.2021 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на рішення слідчого слідчого відділу відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000314 від 03.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Скарга обгрунтована тим, що в ході аналізу висновку експерта №7593 від 26.01.2021 року стороною захисту встановлено, що вказаний висновок не відповідає фактичним обставинам даної кримінальної справи, проведений з грубим порушенням наказу №53/5 від 08.10.1998 року. На ст. 12 висновку, експертом ОСОБА_6 зазначено, що при швидкості руху автомобіля Audi А8 в 100 км/год. призвело б до втрати водієм контролю над рухом автомобіля, автомобіль Audi А8 не вписався би в поворот і вилетів би з нього.
Також, відповідно до висновку, при дослідженні матеріалів проведеного слідчого експерименту, вбачається, що при визначенні положення транспортних засобів відносно місця зіткнення в момент виникнення небезпеки, слідчий експеримент було проведено без врахування швидкостей руху транспортних засобів та об`єктивної можливості виявлення водіями (понятими) небезпеки руху для кожного з водіїв, а з показів водія ОСОБА_4 виходячи з його суб`єктивної оцінки дорожньої ситуації. Далі експертом зазначено, що дана експертиза має підстави стверджувати про технічну неспроможність показань водія ОСОБА_4 , щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди.
В ході слідчого експерименту із ОСОБА_4 , останній показав, що в момент коли його автомобіль втратив керованість і в стані заносу виїхав на зустрічну смугу, в цей момент, автомобіль Audi А8, від місця зіткнення перебував на відстані 68,7 метра та рухався із швидкістю приблизно 100 км/год. ОСОБА_4 не стверджував, що автомобіль Audi А8 до моменту зіткнення не зменшував швидкість, тобто, що водій не реагував на небезпеку для руху. Зіткнення відбулося на початку заокруглення дорожнього полотна, в місці, де автомобіль Audi А8, ще не увійшов в поворот. За таких обставин, експерт ОСОБА_6 зробив припущення, що як би автомобіль увійшов у поворот зі швидкістю 100 км/год, то втратив би керованість. Автомобіль Audi А8, до зіткнення, ще не увійшов в поворот, а також в ході слідчого експерименту не було зазначено водієм ОСОБА_4 , що автомобіль Audi А8, до моменту зіткнення, не зменшував швидкість, а відтак, є незрозумілим припущення експерта та відкидання розвитку події зі слів водія ОСОБА_4 .
Слідчий не задавав експерту на вирішення питання, на кшалт: з якою максимальною допустимою швидкістю міг проїхати лівостороннє заокруглення водій ОСОБА_7 , оскільки логічно, що автомобіль Audi А8, до зіткнення не входив у поворот. З наведеного вбачається, що експерт не визнав розвиток події за версією ОСОБА_4 технічно спроможним, виключно на припущеннях, що цілком логічно є не припустимим.
Окрім цього, експертом зазначено, що слідчим не здобуто в ході слідчих експериментів вихідних даних, які необхідні експерту для вирішення питань поставлених йому для вирішення експертизи. Тобто, експерт чітко зазначив у своєму висновку, що слідчі експерименти проведені із порушенням методики.
Далі, у вихідних даних, слідчим зазначено, що небезпека водієві Audi А8 ОСОБА_8 виникає з моменту, як він мав об`єктивну можливість виявити керованості автомобіля Volkswagen LT під керуванням ОСОБА_4 і його рух у напрямку смуги руху автомобіля Audi А8. У цей момент автомобіль Audi А8 знаходився від місця зіткнення на відстані 12,8 м з механізму за версією вказаного водієм автомобіля Audi А8 ОСОБА_8 , при цьому автомобіль Volkswagen LT під керуванням ОСОБА_4 знаходився до місця зіткнення на відстані 21,3 м. Отже слідчим задано на вирішення експерту запитання: чи спроможні з технічної точки зору, механізми розвитку даної ДТП, які вказані водіями.
Експерт маючи у розпорядженні величини надані слідчим, із незрозумілих причин стороні захисту не провів такі розрахунки, не з`ясував чи при заданих слідчим швидкостях автомобілів, у момент коли автомобіль Audi А8 знаходився від місця зіткнення на відстані 12,8 м, а при цьому, автомобіль Volkswagen LT, під керуванням ОСОБА_4 знаходився до місця зіткнення на відстані 21,3 м, чи відбулося б зіткнення саме в цьому місці, яке зафіксоване на фотознімках та на схемі.
В ході проведення експертизи експертом проводилося розшифрування тахограми з автомобіля Volkswagen LT. У відповідності до слідчого експерименту від 30.11.2020 року із водієм ОСОБА_4 , де останній показав, що автомобіль перебував в стані бокового заносу до місця зіткнення 29,3 м. Отже, коли автомобіль перебуває в стані заносу його колеса заблоковані, відповідно в цей час на тахограмі не відображається швидкість. Швидкість 66….67 км/год це швидкість до моменту заносу, а в момент заносу, у відповідності до показів водія ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту, швидкість становила 40 км/год. Слідчим, в даному випадку, не було задано запитання, яке має суттєве значення для встановлення обставин та механізму ДТП, а саме: «який час пройшов з моменту зменшення швидкості з 66….67 км/год до 1…2 км/год?»
Також, згідно висновку експерта, визначити затрати кінетичної енергії автомобіля Audi А8 та Volkswagen LT. на деформацію кузовів під час їх зіткнення та подолання після повної зупинки ще певної невстановленої слідством віддалі не представляється можливим. Відповідно до обставин ДТП, автомобіль ОСОБА_9 до зіткнення рухався в стані бокового заносу 29, 3 метри. Згідно фактичних даних, зафіксованих у протоколі ОМП та доданих до нього схеми та фототаблиці є очевидним, що кінцевою зупинкою автомобіля Volkswagen LT. була обочина. З цього слідує, що слідчий мав би в обов`язковому порядку на вирішення експерту задати питання наступного змісту: «чи відбулося б зіткнення автомобілів, в разі зупинки автомобіля Audi А8 в межах зупиненого шляху при екстренному гальмуванні?»
Враховуючи вище наведене, сторона захисту просить зобов`язати слідчого провести додаткові слідчі експерименти із водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , у відповідності до зауважень експерта ОСОБА_6 , викладеного у висновку №7593 від 26.01.2021 року, а після проведення цих експериментів призначити комісійну судово-автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:
-який час пройшов з моменту зменшення швидкості автомобіля ОСОБА_9 під керуванням ОСОБА_4 з 66….67 км/год до 1…2 км/год?
-враховуючи маси автомобілів та враховуючи, що згідно висновку експерта №15/2/1128 від 01.09.2020 року швидкість буса в момент зупинки була 1..2 км/год. та враховуючи крім мас їх пошкодження, то з якою швидкістю рухався автомобіль Audi А8 під керуванням ОСОБА_8 безпосередньо перед зіткненням?
-виходячи із відповідей на 1.2 запитання на якій відстані перебував автомобіль Audi А8 під керуванням ОСОБА_8 в момент виникнення небезпеки для руху?
-як в даній дорожній обстановці повинні були діяти водій автомобіля Audi А8 ОСОБА_8 та водій автомобіля Volkswagen LT. ОСОБА_4 .?
-чи мали вказані вище водії технічну можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди, діючи у відповідності до вимог чинних ПДР?
-чи відповідали дії вказаних водіїв технічним вимогам чинних ПДР?
-що з технічної точки зору стало причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди?
-з якою максимальною допустимою швидкістю міг проїхати правостороннє заокруглення водій ОСОБА_4 під час керування автомобілем ОСОБА_9 без втрати його керованості?
-чи спроможні з технічної точки зору механізми розвитку даної ДТП, які вказані обома водіями?
-чи відбулось би зіткнення автомобілів (виходячи із розвитку ДТП) в разі зупинки автомобіля Audi А8 під керуванням ОСОБА_8 в межах зупинного шляху при екстренному гальмуванні?
В судове засідання особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без його участі та участі особи, в інтересах якої він діє.
Слідчий слідчого СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду матеріали кримінального провадження №000314, витребувані ухвалою суду.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України - у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
В провадженні ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000314 від 03 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Як встановлено в судовому засіданні, стороною захисту було подано в слідчий відділ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області клопотання про ініціювання слідчих експериментів, з врахуванням висновку експерта №7593 від 26.01.2021 року за результатами проведення автотехнічної експертизи, які на даний час є предметом розгляду вказаної скарги.
Постановою слідчого СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 від 29.10.2021 року в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000314 від 03.07.2020 року в повному обсязі.
Вказана постанова обгрунтована тим, що в ході досудового розслідування проведено слідчі експерименти за участі обох водіїв учасників дорожньо-транспортної пригоди та їх захисників, а також за результатами слідчих експериментів та матеріалів досудового розслідування проведено ряд судових-автотехнічних експертиз, зокрема проведено судову-автотехнічну експертизу з дослідження механізму та обставин дорожьо-транспортної пригоди та судову-автотехнічну експертизу з дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортної, виконавцем яких був Львівський НДЕКЦ, висновки яких не суперечать один одному, а тому немає підстав для проведення будь-якого додаткового слідчого експерименту, а також призначення додаткової судової-автотехнічної експертизи.
У своєму клопотанні захисник ОСОБА_3 не уточнив вид проведення судової автотехнічної експертизи, оскільки судова автотехнічна експертиза поділяється на такі види: -дослідження обставин ДТП (переважна за допомогою розрахункових методів) ситуалогічна експертиза; - дослідження слідів на транспортних засобах на місці події транспортно-трасологічна експертиза; - дослідження технічного стану транспортних засобів та їх окремих агрегатів, вузлів та деталей техніко-діагностична експертиза. А тому, орган досудового розслідування прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання, оскільки таке необгрунтоване за своїм змістом і вимогам вказаним у клопотанні підпадає під ознаки, які слід розуміти, як затягування досудового розслудування.
Положеннями ч.2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як і обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про законність винесеної слідчим постанови та відповідність її нормам кримінально-процесуального закону, враховує вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, якими передбачено, що постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України через призму положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.
З закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи слідчим було дотримано вимоги ст. 220 КПК України, розглянуто клопотання сторони захисту, та винесено постанову від 02.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За такого, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову в проведенні слідчих дій має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень лише скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні. Слідчий суддя при цьому не має повноважень зобов`язувати слідчого провести певні дії, оскільки предметом оскарження за п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України може бути виключно рішення слідчого, а не його бездіяльність.
Така позиція також підтверджується аналізом положень ч.5 ст. 40 КПК України, за якою слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. При цьому, у відповідності до ст. 36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування. Слідчий суддя, виходячи з процитованих вище положень, таких повноважень не має, а тому не може бути задоволена скарга потерпілої в частині зобов`язання слідчого провести певні слідчі та процесуальні дії.
У зв`язку з цим, слідчий суддя не має права надавати слідчому вказівки та зобов`язати слідчого провести певні слідчі чи процесуальні дії, тому скарга в частині вимог про зобов`язання слідчого провести певні дії не підлягає задоволенню.
Крім того, слідчий суддя, перевіряючи в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про відмову в проведенні слідчих дій, може тільки оцінювати законність та обґрунтованість такого рішення та чи не допущенні при винесенні такого рішення порушення прав, свобод таінтересів особив кримінальному провадженні.
Варто також зауважити, що предметом перегляду слідчим суддею в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого є лише питання відмови в проведенні слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких інших процесуальних дій, що проводяться, чи підлягають проведенню в кримінальному провадженні.
Те що скаржник не погоджується з висновками слідчого викладеними у вказаній оскаржуваній постанові не позбавляє його права в порядку ч.3 ст. 93 КПК України самостійно збирати докази та ініціювати призначення відповідних експертиз.
Враховуючи, що проведення певних слідчих дій є правом, однак не обовязком слідчого, сторона захисту наділена правом безпосереднього звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Статтею 223 КПК України передбачено, що слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим проведено слідчі експерименти за участю обох учасників ДТП та їх захисників, за результатами яких проведего ряд судових-автотехнічних експертиз, висновки яких не суперечить один одному.
Слід також зауважити, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколипередчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження, на що було звернуто увагу слідчих суддів Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».
Разом з тим, згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним усвоїй процесуальнійдіяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Законодавцем не надано права слідчому судді зобов`язати слідчого, прокурора на вчинення конкретної слідчої дії, оскільки це є втручанням суду в діяльність органів досудового розслідування та суперечить ст. 19 Конституції України. Cлідчий, як службова особа органу досудового розслідування, уповноважений здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної КПК підслідності; всі процесуальні дії слідчий вчиняє самостійно за винятком тих, які вимагають погодження з прокурором та слідчим суддею; несе відповідальність за їх законність і своєчасність (ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, як учасник досудового провадження, здійснює у встановленому законом порядку судовий контроль за дотриманням прав, свобод, та законних інтересів суб`єктів провадження органами досудового розслідування і прокурором при застосуванні ними заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя дає дозволи для проведення слідчих (розшукових) дій, які обмежують конституційні права громадян на недоторканість житла чи іншого володіння особи (обшуки, огляди), недоторканість особи, для проведення окремих негласних (розшукових) дій; розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування ( ст. 3 КПК).
Відтак, слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати вказівки слідчого щодо вчинення конкретних слідчих дій. Такими повноваженнями наділений відповідно до норми ст. 36 КПК України прокурор, які слідчий зобов`язаний виконувати (ч.4 ст. 40 КПК).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 220, 240, 242, 243, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :

У задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000314 від 03.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя