Справа № 461/7592/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1073/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000246 за апеляційними скаргами прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_6 та заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2021 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних проступків , передбачених ч. 1,4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

встановила:
Прокурори подали апеляційні скарги на вирок Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України та обрати покарання 1 рік обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання 1 рік обмеження волі, із визначенням 1 року іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України, покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1372,96 грн. за проведення технічної експертизи документів.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурори просять змінити вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2021 стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор ОСОБА_6 просить вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.358 КК України 1 (один) рік обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.
Свої вимоги мотивує тим, що Галицький районний суд м. Львова при призначенні ОСОБА_8 покарання не застосував закон, який підлягає застосуванню (ч. 1 ст. 70 КК України до вироку Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2021), що відповідно до ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України - є підставою для зміни вироку суду першої інстанції. Зокрема у резолютивній частині вироку не було обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за кожною з частин статті 358 КК України.

З урахуванням того, що в ході перегляду судового рішення необхідно тільки дати оцінку правильності призначеного покарання відповідно до норм ст. 70 КК України, не змінюючи міри остаточного призначеного ОСОБА_8 покарання, немає необхідності досліджувати, в порядку ч.3 ст.404, ч.1 ст.405 КПК України, обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 та стосуються обставин вчиненого ним злочину, оскільки такі досліджені судом першої інстанції та не оспорюються у апеляційному порядку.
Даний вирок був оскаржений і прокурором ОСОБА_7 , який, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.358 КК України 1 (один) рік обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Апелянт покликається, що судом першої інстанції не було визначено покарання за кожне правопорушення окрема, а в подальшому призначено покарання у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, в наслідок чого було неправильно застосовано закону України про кримінальну відповідальність.
Судом першої інстанції встановлено, що у травні-червні 2021 року у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю посвідчення водія, виник умисел на підробку посвідчення водія, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права та звільняє від обов`язків, достовірно знаючи, що не має права керувати транспортними засобами категорії «А» та «В». З цією метою, в точно не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_8 , переслідуючи свій злочинний умисел, за допомогою комп`ютера та шляхом друку на кольоровому принтері виготовив та таким чином підробив посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ТСЦ 0541 12.05.2021 з власною фотокарткою, з метою його подальшого використання для керування транспортними засобами категорії «А» та «В».

Крім цього, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи при собі завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ТСЦ 0541 12.05.2021 з власною фотокарткою, маючи умисел на використання завідомо підробленого посвідчення та знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами, 16 серпня 2021 року, на мопеді марки «Yamaha Vino» шасі № НОМЕР_2 IJ400411 (не зареєстрований), приблизно о 12 годині 39 хвилин на вул. Дорошенка, поруч з будинком № 48, у м. Львові за порушення правил дорожнього руху був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП. Під час перевірки документів водія працівниками поліції, ОСОБА_8 пред`явив останнім завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ТСЦ 0541 12.05.2021, з категоріями А, В (бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 виготовлений не поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення бланків типових документів та не відповідає аналогічним документам даного типу, що перебувають в офіційному обігу на території України, а виконано з використанням термопринтера термодруком).

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив частково задовольнити апеляційні вимоги прокурорів змінивши вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінальних проступків. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1, ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1, 4 ст. 358 КК України, оскільки він виготовив та використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , видане 12.05.2021 на ім`я ОСОБА_8 .

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурорів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, колегія суддів дійшла висновку, що такі є слушними, а тому вирок суду в частині, що стосується покарання, підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження покликання апелянтів стосовного того, що судом першої інстанції необхідно було врахувати, що ОСОБА_8 вчинив два різні злочини, зокрема за ч.1 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за підроблення документу, а за ч.4 ст. 358 КК України відповідальність настає за використання завідомо підробленого документу. Тобто суд першої інстанції повинен був призначити покарання за кожен злочин окремо і лише після цього застосувати ч.1 ст. 370 КК України визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право за наслідками апеляційного розгляду скарги змінити вирок чи ухвалу.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурорів щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що є вагомою підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :
Апеляційні скарги прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 та заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2021 стосовно ОСОБА_8 - змінити в частині призначення покарання.
Вважати засудженим, ОСОБА_8 винним у вчиненні - кримінальних проступків, передбачених ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання: за ч.1 ст.358 КК України - 6 місяців арешту, за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: