Провадження № 1-кс/344/7042/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в рамках кримінального провадження № 0001280, відомості про яке 21.11.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що Четвертим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280, відомості про яке 21.11.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, у відповідності до наказу № 558-К від 20 липня 2018 року прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 призначено на посаду прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Івано-Франківської області.

З огляду на наведене ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

21.11.2019 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по автомобільному шляху національного значення Н-10 Стрий Івано-Франківськ Чернівці пропускний пункт Мамалига по вулиці Львівській у селі Пійло Калуського району Івано-Франківської області у напрямку міста Долина Івано-Франківської області порушивши вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та грубо порушив вимоги п. п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 розділу 1 (в частині визначення терміну «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»), підпункти б), д) п. 2.3 розділу 2, п. п. 12.1, 12.2, 12.3 розділу 12 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля, виявивши пішохода який переходив дорогу, маючи технічну можливість уникнути наїзду, не вчинив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, або об`їзду перешкоди, чим створив небезпеку для життя громадян, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток правої гомілки нижній третині зі зміщенням відламків та раною у нижній третині правої гомілки в проекції перелому, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

10.11.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як зазначено в клопотанні, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2019 року;

- висновком щодо результатів інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109/26-812ІТ/19 від 28.12.2019;

-висновком щодо результатів інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109/26-813ІТ/19 від 21.12.2019;

- висновком щодо результатів судово-медичної експертизи №20/322/19р.-Д від 15.02.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.11.2019 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.11.2019 року;

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №37 від 28.01.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 15.01.2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2020 року;

- висновком за результатами комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №2206/152 від 28.08.2020 року;

- висновком за результатами судової автотехнічної експертизи № 6353 від 04.11.2020 року;

- висновком за результатами повторної судової автотехнічної експертизи № 14295 від 13.09.2021 року.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , запобігання можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді застави.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним в даному кримінальному провадженні ризикам.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку органу досудового розслідування, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Разом з цим, при визначенні розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема майновий та сімейний стан ОСОБА_5 , останньому, на думку слідства, необхідно визначити розмір застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 47 580 грн.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задовольнити та покласти на підозрюваного додаткові обов`язки.

В судовому засіданні підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечив, просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

10 листопада 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у причетності ОСОБА_5 до відповідного кримінального правопорушення, з приводу якого йому оголошено підозру, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2019 року;

- висновком щодо результатів інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109/26-812ІТ/19 від 28.12.2019;

-висновком щодо результатів інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109/26-813ІТ/19 від 21.12.2019;

- висновком щодо результатів судово-медичної експертизи №20/322/19р.-Д від 15.02.2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.11.2019 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.11.2019 року;

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №37 від 28.01.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 15.01.2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2020 року;

- висновком за результатами комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №2206/152 від 28.08.2020 року;

- висновком за результатами судової автотехнічної експертизи № 6353 від 04.11.2020 року;

- висновком за результатами повторної судової автотехнічної експертизи № 14295 від 13.09.2021 року.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування певною сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у причетності до кримінального правопорушення.

В поданому до суду клопотанні та в судовому засіданні прокурором також частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного впливу на свідків та потерпілого, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В той же час, слідчий суддя зауважує, що подія кримінального правопорушення, з приводу якому ОСОБА_5 оголошено підозру, мала місце 21.11.2019 року.

Протягом майже двох років тривало досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, перш ніж ОСОБА_5 оголошено підозру.

В судовому засіданні на запитання слідчого судді про наявність будь-яких даних, які б свідчили про те, що протягом цих двох років, поки тривало досудове розслідування та до моменту оголошення підозри ОСОБА_5 вчиняв дії, які можна було б розцінювати, як перешкоджання досудовому розслідуванню або як вплив на свідків, слідчим та прокурором зазначено, що такі дані в органу досудового розслідування відсутні.

В той же час, оскільки такий ризик, як вплив на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, слідчий суддя погоджується про можливість існування такого ризику на даний час.

При цьому, в рамках розгляду даного клопотання органом досудового розслідування не доведено, що застосування стосовно підозрюваного в даному кримінальному проважденні більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України.

Посилання прокурора в судовому засіданні, в якості обґрунтування підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на ту обставину, що підозрюваний займає посаду прокурора, тобто працівника правоохоронного органу, є безпідставним, оскільки чинний КПК України не містить розмежування запобіжних заходів за критерієм посади, яку обіймає підозрюваний.

Натомість, вчинення окремими категоріями працівників кримінальних правопорушень згідно вимог КПК України має своїм наслідком відповідну підслідність кримінальних проваджень за окремими правоохоронними органами.

Крім того, обіймання підозрюваним певної посади та усунення пов`язаних з цим ризиків кримінального провадження може бути підставою для ініціювання такого заходу забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання.

Так, згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу та при цьому підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного, при цьому за змістом ч.6 ст.194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На думку слідчого судді, застосування саме такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, буде ефективним в даному кримінальному проваджені, не перешкоджатиме ходу досудового розслідування та досягненню його мети.

Вирішуючи дане клопотання, враховую також характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків (одружений, дружина інвалід), наявність офіційного працевлаштування, відсутність судимості в минулому, тяжкість злочину (нетяжкий злочин), його необережний характер.

Ч. 6 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого, працюючого на посаді начальника Рожнятівського відділу Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися з Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 ;

- здати на зберігання компетентними органами свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Покладені на ОСОБА_5 обов`язки діють до 09 січня 2022 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 доручити здійснювати слідчому Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.11.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1