Справа № 127/9469/21
Провадження №11-кп/801/1322/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишено без задоволення, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року та задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року вирок Чернівецького районного суду від 27.11.2017 року скасовано та призначено ОСОБА_8 покарання за п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.11.2016 року до 13.06.2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Вказаний вирок апеляційного суду засудженим оскаржено. Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2017 року та вирок Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року залишено без змін. Зазначає, що її підзахисний вважає, що строк його перебування в СІЗО м. Києва з 14.06.2018 року по 12.11.2019 року під час судового розгляду Верховним судом відноситься до попереднього ув`язнення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що рішення суду законне та обґрунтоване, думку захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII, який набрав чинності 24.12.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2017 року ОСОБА_8 засуджений за п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання період утримання під вартою з 03.11.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року день за день.

Відповідно до вироку Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року вирок Чернівецького районного суду від 27.11.2017 року скасовано та призначено ОСОБА_8 покарання за п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.11.2016 року до 13.06.2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Частиною 4 статті 532 КПК України передбачено, що судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

А отже, вирок Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року набув законної сили в момент його проголошення.

Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.11.2017 року та вирок Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року залишено без змін.

Згідно Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, строк попереднього ув`язненням обраховується з моменту затримання особи до моменту набрання вироком щодо неї законної сили.

З дня набрання вироком апеляційного суду відносно ОСОБА_8 законної сили, тобто з 13.06.2018, припинилася дія обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже закінчився строк його попереднього ув`язнення. Подальше перебування засудженого ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі під час розгляду його касаційної скарги, не є попереднім ув`язненням, та відповідно і не підлягає зарахуванню згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII).

Вимога засудженого про зарахування йому строку перебування в умовах слідчого ізолятора після набрання вироком законної сили є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі м. Києва не відноситься до строків попереднього ув`язнення в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки згаданий період часу розпочав перетікати вже після набрання вироком Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2018 року щодо нього законної сили, тобто в день проголошення судового рішення.

Доводи засудженого та захисника є необґрунтованими, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства і є лише його суб`єктивним трактуванням закону.

На переконання апеляційного суду,суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зарахування зазначеного строку до строку покарання, оскільки строк перебування ОСОБА_8 з 14.06.2018 року по 12.11.2019 року в установі попереднього ув`язнення у зв`язку з участю останнього в касаційному розгляді кримінального провадження, не є попереднім ув`язненням.

Ухвала суду є обґрунтованою, належними чином вмотивованою та відповідає як фактичним обставинам справи так і вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишено без задоволення, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9