печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно дружини підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а саме на житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) в частині розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна, заборонивши його відчуження, та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам тощо), іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомості.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 за фактами зловживання службовим становищем, заволодіння чужим майном шляхом зловживань та службового підроблення, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи Департаменту транспортної інфраструктури КМДА ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи за участю службових осіб ТОВ «Евакуатор Сервіс» ОСОБА_10 та ТОВ «Експрес-Т» ОСОБА_11 , у період з 22.06.2020 по 31.12.2020, шляхом зловживання службовим становищем всупереч Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 14.11.2018 № 990, безпідставно складали акти огляду та тимчасового затримання транспортних засобів на території м. Києва, застосовуючи крайній захід забезпечення безпеки дорожнього руху у виді евакуації автомобіля всупереч ч. 3 ст. 2654 КУАП, які у подальшому доставлялись на спеціальний майданчик (стоянку) відповідно до укладених Договорів про надання послуг з транспортування ТОВ «Евакуатор Сервіс», ТОВ «Експедиція 777» та ТОВ «Автосос-Сервіс», чим змушували власників транспортних засобів або водіїв здійснювати оплату на користь зазначених юридичних осіб у розмірі, що перевищує установлений Наказом МВС України, Мінекономрозвитку України та Мінфіну України від 10.10.2013 № 967/1218/869 (1270 грн. замість 600 грн. з урахуванням ПДВ), чим спричинили майнової шкоди громадянам на суму 709 500 грн. (675 н.м.д.г.).

Так, в ході проведення досудового розслідування, 13.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на підставі права приватної власності належала квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 00), проте, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав встановлено, що 20.08.2021, тобто після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, на підставі договору про виділ майна зі складу майна подружжя, право власності на вказану квартиру зареєстровано за його дружиною ОСОБА_5 .

Вказані умисні дії підозрюваного направлені на фіктивне відчуження належної йому нерухомості, для введення досудового розслідування та суду в оману, з метою ухилення від подальшого можливого відшкодування завданої його діями шкоди, оскільки останній достовірно розуміє, що після повідомлення йому про підозру, належне йому майно може бути арештовано з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення, у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його майно в подальшому може бути стягнено.

Так, згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, що на праві спільної сумісної власності належить дружині підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явилися.Слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Так, арешт на майно допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

З урахуванням наведеного, того, що житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) на праві спільної сумісної власності належить дружині підозрюваного, щодо якого здійснюється кримінальне провадження ОСОБА_5 , наявності обґрунтованого розміру шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (шкода встановлена висновком спеціаліста від 25.06.2021) в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, оскільки вказане майно належить підозрюваному дружині підозрюваного, щодо якого здійснюється кримінальне провадження ОСОБА_4 ОСОБА_5 та метою такого арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно дружини підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а саме на житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) в частині розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна, заборонивши його відчуження, та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам тощо), іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомості.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1