Справа № 203/2265/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 01.04.2021 року, про закриття кримінального провадження №0000305. В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначено, що під час досудового розслідування не було проведено його та інших свідків для з`ясування причин розбіжностей в показаннях, не проведено впізнання, не вчинено дій для з`ясування наявності в нього тілесних ушкоджень, витребування медичної документації та проведення експертизи, що свідчить про поверхове та упереджене проведення досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали за скаргою та матеріали кримінального провадження №0000305, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що сідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, 26.03.2018 року за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР було внесено відомості за ч.2 ст.365 КК України, за фактом застосування до ОСОБА_3 01.12.2016 року працівниками Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003163 недозволених методів слідства у вигляді фізичного та психологічного насильства, незаконного затримання та порушення права на захист.
За вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305, яке проводилось СВ УСБУ у Дніпропетровській області.
31.07.2018 року прокурором прокуратури Дніпропетровської області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000305 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2019 року постанову прокурора від 31.07.2018 року було скасовано.
З матеріалів кримінального провадження №0000305 вбачається, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження постановою прокурора підслідність даного кримінального провадження була визначена за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві.
Після чого, старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , 01.04.2021 року повторно було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000305 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях службових осіб Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Таким чином, після скасування ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2019 року постанови прокурора від 31.07.2018 року про закриття кримінального провадження №0000305, в рамках останнього не було проведено жодної слідчої дії, що були наведені в ухвалі слідчого судді від 21.05.2019 року та стали підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, зокрема: не було вирішено питання щодо проведення одночасних допитів ОСОБА_3 та працівників поліції, з метою усунення розбіжностей в показаннях останніх; не з`ясовано питання щодо звернення ОСОБА_3 до медичних закладів з приводу можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень, або їх виявлення у нього після затримання та доставлення до ІТТ або СІЗО; за наявності відповідних звернень не вирішено питання щодо вилучення відповідної медичної документації та подальшого проведення судово-медичної експертизи.
Крім того, згідно витягу з ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження було відкрито також за фактом незаконного затримання та порушення права на захист ОСОБА_3 , про що останній зазначав в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення та під час допиту в якості свідка, посилаючись на те, що після виклику до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в якості свідка та після проведення допиту в якості свідка, він продовжував незаконно утримуватись працівниками поліції в службовому кабінеті, де за відсутності захисника та з застосуванням до нього фізичного та психологічного насильства працівники поліції з`ясовували в нього обставини смерті ОСОБА_5 та змусили надати покази.
Проте, вказані обставини під час досудового розслідування взагалі не перевірялись та належна правова оцінка цьому згідно оскаржуваної постанови від 01.04.2021 року не надавалась.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 01.04.2021 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, а тому вказана постанова не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,284,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 01 квітня 2021 року, про закриття кримінального провадження №0000305.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1