ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4130/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/348/22 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лаврентія Чукотського району Магаданської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого заступником керівника Центру медіакомунікацій Національного технічного університету «ХПІ», пенсіонера за віком, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь:

- ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. В решті цивільного позову відмовити.

- держави 1 961 грн. 04 коп. витрат на проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7/621/622СЕ-20 від 22.04.2020 року, 1884 грн. 12 коп. витрат на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 7/433СЕ -20 від 02.04.2020 року, що разом складає 3845 грн. 16 коп.

Згідно вироку, ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що він 04.03.2020 року об 11:00 год. керував технічно справним автомобілем «NISSAN TIIDA», р.н. НОМЕР_1 , на якому рухався у м. Харкові по вул. Морозова, зі сторони вул. Дизельної в напрямку пр. Московського.
Під час руху в м. Харкові по вул. Морозова поблизу будинку № 1, водій ОСОБА_10 , рухаючись по проїзній частині, під`їжджаючи до трамвайної зупинки, де на трамвайній колії з лівого боку у напрямку його руху зупинився трамвай для висадки та посадки пасажирів, не зупинившись для надання переваги у русі пасажирам трамвая, зокрема ОСОБА_12 , яка для здійснення посадки на трамвай переходила проїзну частину дороги справа наліво по ходу руху автомобіля «NISSAN TIIDA», продовжив рух в напрямку пр. Московського, чим грубо порушив вимоги п. 18.8 Правил дорожнього руху України, згідно з якими «водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній. Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину, і в трамваї зачиняться двері», та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події. Причиною смерті ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/665-ДМ/20 від 15.03.2020 року стала сукупна тупа травма тіла.
Порушення ОСОБА_10 п. 18.8 Правил дорожнього руху України згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 7/621/622/СЕ-20 від 22.04.2020 знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що обвинувачений вину визнав частково, моральну шкоду не відшкодував.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 просять оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_10 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання , яке за своїм розміром є явно несправедливим через м якість. Призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі на 5 (п ять ) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три ) та без застосування до останнього положень ст. 75 КК України. Стягнути з цивільного відповідача товариства з додатковою відповідальністю «СК`Ю.ЕС.АЙ» на користь потерпілій та цивільному позивачу ОСОБА_7 компенсацію за заподіяну їй шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 200 000 грн.
Вважають, що суд, при призначенні покарання обвинуваченому, безпідставно застосував ст.75 КК України, оскільки обвинувачений свою провину не визнав, матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодував, порушив правила безпеки дорожнього руху України, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила смерть.
Також вказують на те, що суд, з незрозумілих для них причин задовольнив позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 на суму 100 000 грн., мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_10 не в змозі виплати моральну шкоду в розмірі 300000 грн.
Крім того, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ № 9010886 від 03 05.2019 року страхова компанія ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» була залучена судом в якості цивільного відповідача та відповідно полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 , забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Ниссан тиида», р.н. НОМЕР_1 . Пунктом 4 полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану життю та здоров`ю - 200 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілої та представника потерпілої на підтримку апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти їх задоволення та вважали вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
При призначенні покарання ОСОБА_10 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме. Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; конкретні обставини справи; дані про осіб обвинуваченого ОСОБА_10 , який є особою похилого віку, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно.
Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, ОСОБА_10 , є особою похилого віку, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, офіційно працевлаштований та працює заступником керівника Центру медіакомунікацій Національного технічного університету «ХПІ», за місцем роботи характеризується позитивно, є пенсіонером за віком.
Згідно досудової доповіді від 06.08.2020 року, складеної Московським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а саме те, що останній має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Окрім цього, як пояснив обвинувачений в судовому засіданні апеляційної інстанції, ним було надано в рахунок відшкодування шкоди: сину потерпілої ОСОБА_13 грошові кошти в сумі - 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн.; потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) грн., та як підтвердила потерпіла в судовому засіданні апеляційної інстанції, вони отримали вказані грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди. Також обвинуваченим на підтвердження була на дана розписка про отримання грошей та копії чеків, щодо відшкодування завданих збитків.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів визнає обставину такою, що пом`якшує покарання часткове відшкодування шкоди.
Разом з цим, обвинувачений зазначив, що він жалкує, попросив пробачення у потерпілої, виразив співчуття, та пояснив, що між ним та потерпілою дружні відносини.
При цьому обвинувачений просив врахувати, що він страждає рядом захворювань: цукровий діабет; гіпертоніко-атеросклеротична дискуляторна енцефалопатія ІІ ст.; вестибуло-активний, лікворно-гіпертензійний синдром; хронична ішемія серця ІІ Б стадія; атеросклероз аорти; вузловий зоб І стадії Еутиреоз. А також просить врахувати, що має на утриманні батьків похилого віку, яким понад 90 років.
Таким чином наведені дані про особу обвинуваченого, зокрема, перебування на утриманні батьків похилого віку, наявність у ОСОБА_10 ряду тяжких захворювань, що потребують лікування, відсутність обставин, які б характеризували обвинувачених з негативної сторони, а також обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих обставин покарання, свідчать про те, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_10 із застосування положення ст.75 КК України, відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині моральної шкоди, суд достатньо врахував характер і ступінь моральних переживань потерпілої, а також з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_10 , який є пенсіонером, додатково працює, має на утриманні осіб, та на думку колегії суддів обґрунтовано стягнув на користь потерпілої моральну шкоду в сумі 100 000 грн., яка з врахуванням обставин по справі є співрозмірною. А тому апеляційна скарга потерпілої та її представника в частині збільшення суми відшкодування задоволенню не підлягає.
Щодо посилання в апеляційній скарзі потерпілої та її представника на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9010886 від 03.05.2019, страхова компанія ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», у зв`язку з чим з цивільного відповідача товариства з додатковою відповідальністю «СК`Ю.ЕС.АЙ» підлягає стягненню на користь потерпілій ОСОБА_7 компенсацію за заподіяну їй шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 200 000 грн. є необґрунтована, виходячи з наступного.
Як вбачається з вказаного полісу № АМ/9010886 у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого у сумі 200 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну у сумі 100 000 грн.; розмір франшизи складає 2000грн.
Згідно з вимогами ст.27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.
Відповідно ж до ст.27.3 цього Закону, Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Однак, в матеріалах кримінального провадження, відсутні будь-які документи, що підтверджують право цивільного позивача на відшкодування страховою компанією моральної шкоди. Крім того, не надано жодної інформації про чоловіка померлої, її дітей та батьків, які за законом також мають право на отримання відшкодування, потерпілою стороною вироку суду. Не надано таких даних й апеляційному суду. А тому враховуючи, що цивільним позивачем ОСОБА_7 належними та допустимими доказами не доведено віднесення її до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди відповідно до ст. 1200 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимоги цивільного позову до ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» задоволенню не підлягають.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: