Номер провадження: 11-кп/813/588/22
Номер справи місцевого суду: 511/1780/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000436 від 09.07.2016 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.08.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Мар`янівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000436 від 09.07.2016 року повернутий прокурору, з мотивів його невідповідності вимогам ст.291 КПК України.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що в порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить дати його затвердження прокурором, а також в обвинувальному акті невірно вказано дату вчинення злочину - 09.07.2020 року, з огляду на те, що відомості щодо кримінального правопорушення внесені до ЄРДР - 09.07.2016 року.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду. Прокурор посилається на те, що обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0000436 від 09.07.2016 року відповідає вимогам ст.291 КПК, а реєстр матеріалів, доданих до обвинувального акту, містить відомості щодо дати затвердження прокурором обвинувального акту, а зазначення невірної дати вчинення обвинуваченим злочину, є технічною опискою, що не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.
Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст.291 КПК. Відповідно до п.9 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити дату, місце його складення та затвердження.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до п.9 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити дату, місце його складання та затвердження прокурором.
Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженню, між іншим, підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави продавленого йому обвинувачення (Рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого супового розгляду (Рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000436 від 09.07.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, він фактично не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою процесуального закону, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі суду. Апеляцій суд також визнає вірним висновок суду щодо некоректності зазначення дати вчинення злочину в обвинувальному акті.
Так, зміст обвинувального акта не містить дати затвердження прокурором обвинувального акта, що фактично унеможливлює встановити проміжок часу між затвердженням обвинувального акта прокурором та направленням його до суду першої інстанції, на що неодноразово вказував Верховний Суд, в контексті можливості правильності встановлення дати закінчення строків досудового розслідування.
Крім того, положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в обвинувальному акті зазначена дата вчинення злочину «09.07.2020 року». Водночас відомості до ЄРДР про вчинення злочину, були внесені 09.07.2016 року, що фактично свідчить про некоректність формування обвинувачення та в подальшому неправильному відліку часу строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки такі строки рахуються з моменту вчинення злочину.

На думку апеляційного суду, вказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють його призначення до судового розгляду, а тому відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність недоліків обвинувального акта, а тому рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, є законним.
За таких підстав, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК, для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.08.2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000436 від 09.07.2016 року, повернутий прокурору залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4