Кримінальне провадження №1-кп/760/91/21
Справа № 760/7012/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.02.2017 року до ЄРДР за № 0001888, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Обвинуваченим обрані запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Ухвалами суду строк тримання під вартою обвинувачених продовжено до 02.01.2022 року включно.

Суд, згідно вимог ст. 331 КПК України, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, виходить з такого.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просила продовжити дію, обраних обвинуваченим запобіжних заходів, зазначила, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти раніше встановленим ризикам, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також просила врахувати дані про осіб обвинувачених, тяжкість та обставини скоєного ними злочину. Потерпіла підтримала думку прокурора.

Захисники та обвинувачені в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останнім запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), обґрунтовуючи яке, вказали на недоведеність ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду, відсутність достатніх доказів винуватості обвинувачених, а також тривалість перебування останніх під вартою без ухвалення рішення.

Вислухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані та перевірені докази, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає доведеними обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу, продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких.

Підставою для застосування стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого продовження під час судового провадження стало доведення перед судом ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в умисному вбивстві, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне, також обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути застосоване судом у разі визнання винуватими, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на учасників процесу з метою уникнення чи пом`якшення відповідальності, а також те, що судовий розгляд не завершений.

Вказані обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених не змінилися. Обсяг та зміст висунутого обвинувачення стосовно обвинуваченої залишився також без змін.

Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, що може бути призначене обвинуваченим, тяжкість висунутого обвинувачення в умисному злочині проти життя особи, вагомість наявних та перевірених в судовому засіданні доказів, зв`язків із свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Згідно версії слідства та даних, отриманих в суді, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до події кримінального правопорушення тривалий час не мали постійного місця проживання та місця роботи, періодично проживали у потерпілого, після скоєння кримінального правопорушення намагалась спотворити обставини його вчинення, приховати докази, певний час перебували в інших областях та переховувались за для уникнення відповідальності. На даний час судовий розгляд триває, усі докази не досліджені.

Вищезазначені обставини, на переконання суду, є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинувачених під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду, не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні.

На даний час ризики, як зазначено раніше, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними, тобто є триваючими, доводи сторони захисту, зокрема, щодо задовільних характеристик, наявності місця проживання та соціальних зв`язків, не спростовують їх та не підтверджені жодним доказом.

Безумовно, тривалість перебування обвинувачених під вартою є обставиною, яка враховується судом, але вона обумовлена тяжкістю висунуто обвинувачення, тривалістю та складністю кримінального провадження, необхідністю детального дослідження доказів, їх вагомістю та, в даному випадку, переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Враховуючи викладене, зважаючи на раніше наведені обставини кримінального провадження, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №383/546/15-к, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що, зокрема, метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, зважаючи на раніше викладене, зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою на 60 днів.

Підстав для визначення розміру застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.02.2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 26.02.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а обвинуваченими, в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: