УХВАЛА

29 червня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , представника власника майна гр. ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна , -
Встановив,
Старший дізнавач сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 у якому просить накласти арешт на автомобіль марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_3 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Встановити заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ROVER» модель «75» з реєстраційним номером НОМЕР_1 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні
Місцем зберігання транспортного засобу марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_1 , 2002 року випуску, визначити спец майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів, що розміщений за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90 с. Городок Рівненського району Рівненської області.
В обґрунтування клопотання зазначає, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення від експерта сервісного центру МВС в Рівненській області Мазура, про те, що під час перереєстрації транспортного засобу марки «ROVER 75» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Київська, 108Б в м. Рівне, водієм якого являється ОСОБА_3 , виявлено підробку ідентифікаційного номеру кузова та номерів агрегатів кузова.
Досудовим слідством встановлено, що автомобіль марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України, зокрема, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вказаний автомобіль може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.
Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.
Представник власника майна гр. ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав до суду заперечення на клопотання про арешт майна та в засіданні пояснив наступне.
ОСОБА_3 , перебуваючи у Республіці Польща придбав автомобіль марки ROVER, модель 75, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у відповідно до законодавства вказаної країни та поставив його на облік в Республіці Польща, про що свідчить реєстраційний талон Серії 7450157 від 04.06.2021 року.
Маючи намір розмитнити вказаний автомобіль на території України, гр. ОСОБА_3 09.06.2021 року через представника ТОВ «АВТО ЛУЦЬК ГРУП» подав до Поліської митниці Митну декларацію та додані документи про походження та вартість товару для визначення митних платежів та здійснення митних формальностей. Відповідно до декларації, відомості про номер двигуна відсутні.
Реалізуючи повноваження щодо здійснення митних формальностей, відповідно до Митного кодексу України, Поліська митниця 09 червня 2021 року видала Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 . Відповідно до якого відомості про номер двигуна відсутні.
Зазначав, що чинне законодавство України не передбачає обов`язкової складової транспортного засобу як номер двигуна у разі придбання за кордоном та послідуюче розмитнення легкового транспортного засобу на території України. Тобто, на момент придбання вказаного транспортного засобу та його переміщення через державний кордон відомості щодо номера двигуна такого автомобіля були вже відсутні.
16.06.2021 року гр. ОСОБА_3 подав до регіонального сервісного центру МВС заява № 299258826 про реєстрацію транспортного засобу, привезеного з-за кордону по посвідченню митниці і надання платних послуг згідно Постанови КМУ № 795 від 04.06.2007 р. та Наказу МВС України від 10.02.2021 року № 103.
Після проведення всіх митних формальностей, за умови документального підтвердження відсутності відомостей про номер двигуна в придбаному транспортному засобі, під час огляду експертом було виявлено відсутність такого номера двигуна. Вказані обставини зумовили порушення провадження по цій справі.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001708 від 17.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
До Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення від експерта сервісного центру МВС в Рівненській області Мазура, про те, що під час перереєстрації транспортного засобу марки «ROVER 75» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Київська, 108Б в м. Рівне, водієм якого являється ОСОБА_3 , виявлено підробку ідентифікаційного номеру кузова та номерів агрегатів кузова.
Відповідно до приписів ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1,2,11 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до приписів ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За змістом ч.3 ст. 132 КПК України умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим чи прокурором що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Не даючи оцінку достовірності відомостей, внесених до ЄРДР, та правильності кваліфікації, яка дана органом досудового розслідування, суд враховує те, що відповідно із ст. 290 КК України подію кримінального правопорушення слід розуміти як: знищення - приведення номера у стан, за якого неможливо його прочитати взагалі або без проведення відповідної експертизи); підробку - виготовлення нового номера чи внесення у нього змін, які викривляють зміст дійсного номера, а заміна - це використання номера іншого транспортного засобу як зареєстрованого, так і знятого з реєстрації; заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу - використання такої панелі іншого транспортного засобу без внесення відповідних змін у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, і такі діяння повинні бути вчинені умисно.
Як встановлено в судовому засіданні, що автомобіль марки ROVER, модель 75, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 був придбаний гр. ОСОБА_3 і ним сплачено кошти за його розмитнення на території України, ця обставина на час розгляду клопотання не спростована, а тому гр. ОСОБА_3 набув право власності на автомобіль у передбачений законом спосіб, є добросовісним набувачем автомобіля. Наведене у своїй сукупності указує на недоведеність існування обґрунтованої підозри вчинення будь-якого злочину, в тому числі й злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту, в даному конкретному випадку кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
Крім того, двигун автомобіля марки ROVER, модель 75, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та сам автомобіль не є неподільними речами в розумінні приписів частини 2 статті 183 ЦК України (неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення).
Безпосередньо перед вилученням автомобіля, огляд автомобіля вже проведено експертом, підозра в рамках даного кримінального провадження жодній особі не оголошена.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Статтею 169 КПК України та ч. 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:
Клопотання дізнавача - задоволити частково.
Тимчасово позбавити гр. ОСОБА_3 права відчужувати автомобіль марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_5 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .
В іншій частині клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 про арешт майна в межах КП № 0001708 від 17.06.2021 року, яке було погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 відмовити.
Зобов`язати сектор дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області повернути негайно гр. ОСОБА_3 (або його повноважному представнику) автомобіль марки «ROVER» модель «75», номерні знаки НОМЕР_5 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Зобов`язати сектор дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області на підставі ч. 3 ст. 169 КПК України направити повідомлення про виконання цієї ухвали слідчому судді.
Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1