Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/8580/21
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/87/22
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2022 рокумісто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року, постановлену за результатами розгляду скарги на невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Процедура.
1. Судове провадження у цій справі було розпочато Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду (далі Апеляційна палата) згідно з апеляційною скаргою ОСОБА_6 , яку він на підставі рішення Конституційного Суду України №4-р(II)/2020 від 17.06.2020 подав 26.01.2022 на ухвалу слідчого судді від 22.12.2021, постановлену відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (а. с. 70-71, 77-78).

ІІ. Зміст оскаржуваного рішення.
2. Ухвалою слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 22.12.2021 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність компетентних осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

3. Ухвала мотивована тим, що: (1) слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінальних корупційних правопорушень, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування; (2) викладені заявником факти вже були предметом перевірки в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000382 від 16.06.2020, розпочатому за аналогічною заявою ОСОБА_6 , але вказане провадження було закрито у зв`язку із відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі КК).

ІІI. Вимоги та доводи апеляційної скарги.
4. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить (1) скасувати ухвалу слідчого судді від 22.12.2021; (2) зобов`язати компетентних осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, які вказані у заяві від 01.12.2021. Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

4.1. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник обґрунтовує тим, що: (1) строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин, оскільки заявник не був обізнаний із мотивами постановлення оскаржуваної ухвали, повний текст якої він отримав лише 05.01.2022; (2) 10.01.2022 надіслав до Апеляційної палати апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу, проте 17.01.2022 її було повернуто судом з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що: (1) слідчий або прокурор не зобов`язані оцінювати заяву (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР; (2) згідно з ч. 4 ст. 214 КПК відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

4.2. У судове засідання ОСОБА_6 не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, із клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався.

IV. Узагальнені позиції інших учасників судового провадження.
5. Прокурор та детектив, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не прибули, із клопотаннями про відкладення не зверталися.

V. Межі перегляду оскаржуваного рішення.
6. Судове рішення має бути законне, обґрунтоване, вмотивоване (ч. 1 ст. 370 КПК).

6.1. Виходячи зі змісту ст. 2, ч. 6 ст. 9, ч. ч. 1, 3 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ст. 24, ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 404 КПК колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу в межах зроблених слідчим суддею в оскаржуваному рішенні висновків і наведених на їх спростування доводів апеляційної скарги.

6.2. Із урахуванням вищенаведеного, апеляційним судом з`ясовуються дотримання ОСОБА_6 строків на апеляційне оскарження і в разі їх пропуску - наявність підстав для їх поновлення. Крім того, у випадку, якщо строки не порушені, або ж в разі порушення поновлені, колегією суддів перевіряється чи наявні підстави для скасування рішення слідчого судді.

VI. Встановлені судами обставини.
7. Як було встановлено слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в оскаржуваній ухвалі від 22.12.2021:

7.1. 01.12.2021 ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку на адресу НАБУ направив заяву про кримінальне правопорушення за фактом необґрунтованого та незаконного підвищення Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (далі - НКРЗІ) тарифів на міжнародні поштові відправлення, що здійснюються АТ «Укрпошта». Вказані дії, на думку заявника, були вчинені службовими особами НКРЗІ та керівництвом АТ «Укрпошта» і завдали споживачам відповідних послуг шкоди (збитків) в розмірі приблизно 3,5 млрд грн, що свідчить про вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 367, 368 та 369 КК.

7.2. 06.12.2021 зазначена заява була отримана НАБУ та зареєстрована за №Ф15855, однак відомості, які у ній викладені, до ЄРДР не вносилися.

7.3. 20.12.2021 у зв`язку із наведеним ОСОБА_6 звернувся зі скаргою від 13.12.2021 до Вищого антикорупційного суду на бездіяльність компетентних осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 01.12.2021.

7.4. До початку судового засідання представник НАБУ надіслав письмові пояснення із додатками, у відповідності до яких: (1) відомості за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_6 , вже були внесені до ЄРДР і розслідувались у межах кримінального провадження №0000382 від 16.06.2020, розпочатого за аналогічною заявою ОСОБА_6 ; (2) 23.03.2021 за результатами проведення досудового розслідування у межах вказаного кримінального провадження було винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК; (3) 13.04.2021 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу у справі №991/2477/21 (провадження 1-кс/991/2523/21), якою скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття вказаного кримінального провадження залишив без задоволення.

8. Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку про правильність установлення слідчим суддею обставин, зазначених у п. 7 цієї ухвали, виходячи зі змісту наявних у матеріалах провадження у справі №991/8580/21 документів та їх копій, а саме: скарги (а. с. 1), заяви (а. с. 2), пояснення НАБУ від 21.12.2021 (а. с. 16-17), постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2021 (а. с. 19-21), ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.04.2021 (а. с. 22-25), журналу судового засідання від 22.12.2021 (а. с. 38-39), ухвали Вищого антикорупційного суду від 22.12.2021 (а. с. 46-50), супровідного листа (а. с. 51), реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції суду (а. с. 53), рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 55), апеляційної скарги від 10.01.2022 (а. с. 60-61), конвертів (а. с. 64, 82), ухвали Апеляційної палати від 17.01.2022 (а. с. 70-71).

9. Крім того, під час апеляційного розгляду колегія суддів установила наступне:

9.1. НАБУ на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.05.2020 розпочинало досудове розслідування у кримінальному провадженні №000382 за заявою ОСОБА_6 , яке згодом було закрито, стосовно тих самих обставин вчинення кримінального правопорушення, які були викладені в заяві цієї ж особи від 01.12.2021 (а. с. 2-5, 18-25).

9.2. 22.12.2021 слідчий суддя за присутності у судовому засіданні ОСОБА_6 постановив ухвалу про відмову у задоволенні його скарги (а. с. 38-39).

9.3. Повний текст оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав 05.01.2022 (а. с. 51, 53, 55).

9.4. 10.01.2022 ОСОБА_6 поштою надіслав апеляційну скаргу до Апеляційної палати, яку 17.01.2022 суддя-доповідач з причини пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про його поновлення повернув заявнику на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК (а. с. 60-62, 64, 70-71).

9.5. В матеріалах судового провадження відсутні докази надіслання та щодо дати вручення ОСОБА_6 ухвали від 17.01.2022.

9.6. 26.01.2022 ОСОБА_6 поштою повторно надіслав апеляційну скаргу до Апеляційної палати, долучивши до неї клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а. с. 77-78, 82).

VІI. Мотиви і висновки колегії суддів.
10. Надаючи оцінку обставинам, встановленим під час розгляду апеляційної скарги, а також зробленим слідчим суддею висновкам, колегія суддів виходить із такого.

(§1) Щодо дотримання строку на апеляційне оскарження
11. Строки, у межах яких особа може оскаржити ухвалу слідчого судді, передбачені ст. 395 КПК.

11.1. Так, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення (п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК).

11.2. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк (ч. 5 ст. 115 КПК).

11.3. Із урахуванням того, що оскаржувану ухвалу постановлено 22.12.2021 за участі заявника ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження для нього розпочався 23.12.2021 і останнім днем такого строку було 27.12.2021.

11.4. Враховуючи обставини, встановлені колегією суддів у підп. 9.2 п. 9 цієї ухвали, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді вважається такою, що подана ОСОБА_6 із пропуском строку, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК.

12. Водночас пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

12.1. Поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним. Так, із системного аналізу норм КПК (зокрема, ст. ст. 117, 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 400) слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне звернення особи до суду у встановлений КПК строк. Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк, у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 у справі №5-117кс(15)17.

12.2. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27.05.2019 (справа №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18) дійшла висновку, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

12.3. Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 не знав про мотиви постановленого слідчим суддею рішення, повний текст якого він отримав лише 05.01.2022, а також ураховуючи обставини, встановлені в ході апеляційного перегляду, зазначені у підп. 9.3-9.6 п. 9 цієї ухвали, подання ним апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді з пропуском строку на оскарження відбулося з поважних причин. Адже не знаючи про мотиви постановлення ухвали заявник у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не міг навести обґрунтованих доводів щодо її незаконності чи необґрунтованості. Крім того, за відсутності доказів щодо дати вручення ОСОБА_6 ухвали від 17.01.2022 про повернення його апеляційної скарги колегія суддів не може дійти висновку про те, що після отримання вказаного рішення заявник зволікав із повторним зверненням із долученням клопотання про поновлення строку.

12.4. Тому, враховуючи, що причина подачі ОСОБА_6 апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу з пропуском строку є поважною, колегія суддів вважає, що наявні підстави для поновлення відповідного строку.

(§2) Щодо наявності/відсутності підстав для скасування оскаржуваного рішення
13. Одними із загальних засад, яким за своїм змістом та формою має відповідати будь-яке кримінальне провадження, є доступ до правосуддя (п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК) та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК).

14. Так, ч. 1 ст. 24 КПК гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

14.1. Зокрема, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про злочин (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

14.2. Метою наведеної вище норми є забезпечення судом початку досудового розслідування за кожною подією ймовірного вчинення злочину, про яку особа (потерпілий чи заявник) повідомила уповноваженого суб`єкта, але останній допустив бездіяльність щодо початку досудового розслідування за цими обставинами. Зазначена мета є досягнутою, зокрема, в разі постановлення за скаргою особи ухвали про зобов`язання уповноваженого суб`єкта внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою особи. При цьому реалізація положень цієї норми забезпечує досягнення завдань кримінального провадження.

14.3. Реалізація особою права на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженого суб`єкта щодо невнесення відомостей до ЄРДР має здійснюватися в межах та в порядку, передбачених КПК, відповідно до мети норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, ураховуючи, що: (1) ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному КПК, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України (ч. 2 ст. 21 КПК); (2) прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення (ст. 25 КПК); (3) кожному гарантується право на оскарження бездіяльності прокурора та слідчого в порядку, передбаченому КПК (ч. 1 ст. 24 КПК); (4) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК (ч. 1 ст. 26 КПК).

14.4. При цьому кримінальний процесуальний закон не передбачає багаторазове (повторне) внесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення у зв`язку чим в разі самостійного припинення уповноваженою особою бездіяльності, яка оскаржується, провадження за скаргою підлягає закриттю (абз. 2 ч. 2 ст.305 КПК).

15. Поруч із наведеним, КПК не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації, коли має місце повторне оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання, але подібними за змістом заявами про одне й те саме кримінальне правопорушення, за наслідками чого (1) суд вже постановляв рішення про зобов`язання уповноваженого суб`єкта розпочати досудове розслідування та (2) це судове рішення було виконане таким суб`єктом.

15.1. Разом із тим, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

15.2. Тому, у разі надходження до суду повторної скарги на невнесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення, питання щодо невнесення яких вже було предметом судового контролю з боку слідчого судді, суду належить її вирішити на підставі ч. 6 ст. 9 КПК, виходячи із таких загальних засад кримінального провадження як верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1 ст. 7 КПК).

16. Зокрема, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ст. 8 КПК).

16.1. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» / Brumarescu v. Romania, заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» / Khristov v. Ukraine, заява №24465/04).

16.2. Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

16.3. Крім того, захист від дублювання кримінального провадження є однією з конкретних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого судового розгляду у кримінальному провадженні згідно зі ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 09.03.2006 щодо прийнятності заяви у справі «Братякін проти Росії» / Bratyakin v. Russia, заява №72776/01).

16.4. Принцип правової визначеності також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права (п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі «Борг проти Мальти» / Borg v. Malta, заява №37537/13).

17. Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

17.1. Так, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ), що у цілому свідчить на користь поновлення провадження (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «Морейра Феррейра проти Португалії» / Moreira Ferreira v. Portugal, заява №19867/12).

17.2. Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

18. Як вбачається із підп. 7.1.-7.3. п. 7 цієї ухвали ОСОБА_6 оскаржив бездіяльність детектива НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 01.12.2021.

18.1. Разом із тим, виходячи із встановлених обставин, наведених у підп. 7.4 п. 7 і підп. 9.1. п. 9 цієї ухвали, слідчі судді Вищого антикорупційного суду вже здійснювали судовий контроль за дотриманням прав заявника щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за аналогічними заявою і скаргою та у подальшому підстав для закриття кримінального провадження, розпочатого у зв`язку із такими заявою і скаргою.

18.2. Тобто наведені ОСОБА_6 у заяві від 01.12.2021 обставини вже були предметом досудового розслідування кримінальному провадженні, розпочатому НАБУ на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду за відповідною заявою ОСОБА_6 (див. підп. 9.1. п. 9 цієї ухвали).

18.3. Ураховуючи зазначене та ненаведення ОСОБА_6 жодних вагомих й непереборних обставин, які б надавали суду повноваження відступити від застосування у цій справі принципу res judicata (поваги до остаточного судового рішення), колегія суддів вважає, що (1) не лише повторне внесення відомостей до ЄРДР за заявою щодо обставин, які вже були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке у подальшому було закрите за відсутності складу злочину, але й (2) розгляд по суті скарги заявника суперечать принципу юридичної визначеності в частині поваги до остаточного судового рішення, оскільки їх наслідком є повторна оцінка обставин, оцінку яких слідчими суддями вже неодноразово було здійснено.

19. Оскільки ця справа стосується обставин, які відповідають випадку, наведеному у підп. 14.4 п. 14 даної ухвали, враховуючи мету п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, то чергове звернення ОСОБА_6 до суду з тим самим питанням, яке вже було предметом судового контролю з боку слідчого судді, свідчить про зловживання цим заявником процесуальними правами, тобто їх реалізацію не за призначенням. Такий висновок узгоджується із положеннями ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 81, абз. 5 ч. 1 ст. 349 КПК.

19.1. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що хоча у КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання ними є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к).

19.2. Водночас процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №306/1602/16-к).

19.3. При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №755/10138/16-к та від 19.02.2019 у справі №236/1798/16-к, ухвала Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к).

19.4. Виходячи із загальних засад кримінального провадження суд касаційної інстанції зазначав, що у разі наведення у скарзі нецензурної лексики чи образливих висловлювань суд має постановити рішення про залишення скарги особи, яка зловживає, без розгляду (постанова Верховного Суду у справі №937/1056/20 від 24.03.2021).

19.5. Отже, наслідком встановлення судом факту зловживанням заявником процесуальним правом на звернення до суду зі скаргою має бути залишення такої скарги, яка містить ознаки зловживання, без розгляду.

20. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що: (1) права ОСОБА_6 вже були захищені судом в порядку, передбаченому КПК; (2) дії ОСОБА_6 мають ознаки зловживання правом на подання скарги в порядку, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК та призводять до штучного навантаження суду.

20.1. У зв`язку із цим слідчий суддя повинен був припинити провадження за скаргою ОСОБА_6 , шляхом залишення її без розгляду по суті, а не прийняття рішення про відмову у її задоволенні. Адже повторний розгляд питання, ініційованого заявником, щодо якого наявне остаточне судове рішення, суперечить правовій визначеності як складовій принципу верховенства права.

20.2. І хоча слідчий суддя, постановивши ухвалу від 22.12.2021, не закрив судове провадження та не залишив скаргу особи без розгляду, а прийняв рішення по суті (відмовив у задоволенні скарги), проте підстав для його скасування з формальних причин колегія суддів не вбачає. Адже не може бути скасоване правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля принципу правового пуризму, тобто лише з формальних підстав (п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти Росії» / Sutyazhnik v. Russia, заява №8269/02).

21. Ураховуючи практику ЄСПЛ і зважаючи на те, що наслідками залишення скарги без розгляду так само як і відмови у її задоволенні по суті є неможливість задоволення вимог особи, то у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

22. Також колегія суддів звертає увагу заявника на те, що у разі, коли б його скаргу судом і було задоволено, то відразу після внесення відомостей до ЄРДР детектив НАБУ мав би на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК прийняти рішення щодо закриття кримінального провадження із огляду на існування нескасованої постанови від 23.03.2021 у кримінальному провадженні №0000382.

(§3) Висновки
23. Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК.

23.1. За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін (ч. 3 ст. 407 КПК).

23.2. Із огляду на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 115, 117, 214, 303, 304, 310, 369, 370, 376, 392, 393, 395, 404, 405, 407, 418, 422, 424, 532 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_2
Судді:ОСОБА_3
ОСОБА_4