У Х В А Л А

Справа №348/2197/21
Провадження №1-кс/348/436/21

20 жовтня 2021 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , начальника СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , третьої особи (власника), щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , його представника, адвоката ОСОБА_5 , розглянув клопотання дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні №0000175 від 13.10.2021 року.

Клопотання погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та надійшло поштовим зв`язком в провадження слідчого судді 18.10.2021 року.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 13.10.2021 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку дізнавача ОСОБА_3 , третьої особи (власника) ОСОБА_4 , його представника, адвоката - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні №0000175 від 13.10.2021 року.

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що сектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000175 від 13.10.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.10.2021 року до Надвірнянського РВП надійшов рапорт інспектора ГРПП Надвірнянського РВП ГУНП в області ОСОБА_8 про те, що 12.10.2021 року близько 21 год. 26 хв. в с.Пасічна по вул.С.Галечко, Надвірнянського району Івано-Франківської області ним було зупинено автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив дров`яну деревину без відповідних документів.

Дізнавач вказує, що враховуючи те, що вище наведене майно, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідність накладення на нього арешту, а тому просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», модель «5511», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, який завантажений дров`яною деревиною, на накладну №70 від 12.10.2021 року, на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вантажний - спеціалізований самоскид марки «КАМАЗ», серії НОМЕР_3 та на дров`яну деревину в загальній кубомасі 5,17 м3.

В судовому засіданні дізнавачОСОБА_3 підтримав дане клопотання та просив його задоволити, з підстав наведених у ньому, зокрема з метою невідчуження зазначеного вище майна в подальшому та його збереження як речових доказів.

Представник третьої особи (власника), щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо накладення арешту на вказане майно та просила відмовити в задоволенні клопотання, оскільки на даний час в кримінальному провадженні вже проведено необхідні слідчі дії.
Крім того вважає, що дізнавачем неправильно внесено відомості до ЄРДР, враховуючи те, що у ОСОБА_4 наявні документи щодо придбання та перевезення вилученої деревини, що по суті підтверджує відсутність складу кримінального правопорушення, за яким органом досудового розслідування попередньо кваліфікованого вказані обставини, а тому вилучене майно підлягає поверненню.
Третя особа (власник), щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, також просив відмовити в задоволенні клопотаня дізнавача та повернути йому вилучене майно.
Вислухавши дізнавача, третю особу (власника) та його представника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно із ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В судовому засіданні з`ясовано, що сектором дізнання Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000175 від 13.10.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

У своєму клопотанні дізнавач вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.10.2021 року до Надвірнянського РВП надійшов рапорт інспектора ГРПП Надвірнянського РВП ГУНП в області ОСОБА_8 про те, що 12.10.2021 року близько 21 год. 26 хв. в с.Пасічна по вул.С.Галечко, Надвірнянського району Івано-Франківської області ним було зупинено автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив дров`яну деревину без відповідних документів.

Згідно постанови дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 12.10.2021 року, вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», модель «5511», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, який завантажений дров`яною деревиною, накладну №70 від 12.10.2021 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вантажний - спеціалізований самоскид марки «КАМАЗ», серії НОМЕР_3 - визнано речовими доказами.
У клопотанні дізнавача зазначено, що враховуючи те, що вище наведене майно, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідність накладення на нього арешту, а тому дізнавач просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», модель «5511», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, який завантажений дров`яною деревиною, на накладну №70 від 12.10.2021 року, на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вантажний - спеціалізований самоскид марки «КАМАЗ», серії НОМЕР_3 та на дров`яну деревину в загальній кубомасі 5,17 м3.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею в ході розгляду даного клопотання, деревину, а саме дрова паливні, які перевозив ОСОБА_4 , йому було відпущено приватним підприємцем ОСОБА_9 , що підтверджується накладною №70 від 12.10.2021 року, копія якої міститься в матеріалах клопотання.

Також, як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13.10.2021 року, останній з 2007 року являється приватним підприємцем та є власником пилорами, що знаходиться у с.Бистриця.

У своїх поясненнях ОСОБА_9 вказує, що 12.10.2021 року він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 попросивши останнього перевезти з належної йому пилорами деревину до місця проживання його дочки ОСОБА_10 , для подальшого використання у паливі, оскільки це паливні відходи, на що ОСОБА_4 погодився.

Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_9 разом із своїм найманим працівником ОСОБА_11 завантажили вантажний автомобіль ОСОБА_4 деревиною, на яку він виписав накладну на дрова у кількості 5 м3.

В подальшому ОСОБА_4 відправився з пилорами, що у с.Бистриця в с.Гвізд до місця проживання дочки ОСОБА_9 .
Останній, допитаний в якості свідка зазначив, що близько 22 год. 00 хв., до нього зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що його зупинили працівники поліції і для подальшої перевірки просять проїхати до Надвірнянського РВП. Оскільки ОСОБА_9 проживає у с.Бистриця, він не зміг одразу приїхати на місце події, повідомивши ОСОБА_4 , що на наступний день прибуде до відділу поліції та надасть пояснення з даного приводу.

Крім того свідок ствердив, що дану деревину він придбав у ДП «Надвірнянський лісгосп», у другому кварталі поточного року, що підтверджується копією товаро-транспортної накладної серії ІФВ №612526 від 10.04.2021 року.

Слідчий суддя констатує, що згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Приписами ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, відповідно до пунктів 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту ч.1 ст.173 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в порушення вимог ч.1 ст.170 КПК України, матеріали клопотання не містять доказів того, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, крім того накладення арешту на майно може призвести до суттєвих збитків власника даного майна, порушення принципу пропорційності, у зв`язку з чим, на переконання слідчого судді відсутні підстави для задоволення клопотання дізнавача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні №0000175 від 13.10.2021 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п.9 ч.1 ст.ст.309, 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1