Справа № 466/2026/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/400/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року, -

за участю прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали, Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 81 КК України посилаючись на те, що він відбув 3/4 частини призначеного покарання та до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 3 рази заохочувався.
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що судом встановлено, що у засудженого ОСОБА_7 це сьома судимість, раніше його було звільнено умовно-достроково, однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні злочини. Тому, наявність у засудженого ОСОБА_7 трьох заохочень на думку суду не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Суд вважав, що адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.
На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник засудженого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити спільне клопотання і подання начальника державної установи ЛВП №30 та спостережної комісії Шевченківської районного адміністрації ЛМР від 26.02.2021 р. про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України та призначення адміністративного нагляду строком на 1 рік засудженому ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що клопотання і подання обгрунтовується тим, що засуджений ОСОБА_7 позитивно характеризується, порушень режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарних стягнень не має, працевлаштований у дільниці виготовлення електромереж. Згідно довідки про заохочення та стягнення за добру поведінку та сумління ставлення до праці неодноразово - тричі (09.10.2019, 09.01.2020, 05.01.2021 p.p.) - заохочувався адміністрацією установи. Крім цього згідно наданої характеристики дотримується правомірних відносин і ввічливого ставлення з персоналом установи, не конфліктний, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», підтримує соціальні зв`язки із рідними, відвідує релігійні обряди і богослужіння, на профілактичному обліку установи не перебуває, виконавчих листів на виконанні у бухгалтерії установи не має. Відбув % строку покарання -2 роки 7 місяців 15 днів, не відбув 11 місяців 15 днів.
Крім цього, відповідно до довідки медчастини № 30 філії ДУ Центр охорони здоров`я державно-кримінальної виконавчої служби України у Л/о перебуває на диспансерному обліку і має діагноз В20,0 (4 кл.ст.), хронічний гепатит С. визнаний працездатний.
Звертає увагу, на активну форму поведінки засудженого ОСОБА_7 , зокрема його участь у суспільному житті установи, підвищує свій загальноосвітній рівень, те, що він працевлаштований. Просить також при прийнятті судового рішення врахувати стан здоров`я засудженого.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та засудженого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в УВП №12 м. Івано-Франківська допустив одне порушення вимог режиму утримання, однак до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Щодо нього було проведено бесіду профілактичного характеру. Адміністрацією УВП №12 не заохочувався. У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений; ОСОБА_7 прибув 16.03.2019 року.

Встановлено, що у засудженого ОСОБА_7 це сьома судимість, раніше його було звільнено умовно-достроково тричі, однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні злочини.
Тому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення суд першої інстанції підставно врахував, що наявність у засудженого ОСОБА_7 трьох заохочень не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, і в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи, що останній вже тричі був звільнений умовно-достроково, проте продовжив злочинну діяльність.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4