Ухвала

30 грудня 2021 року
м. Київ

справа № 175/2030/21
провадження № 51-6125 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 , кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вказану ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Непогодившись із вказаними судовими рішеннями прокурор звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою,в якій порушує питання про перегляд даних рішень у касаційному порядку, при цьому за змістом касаційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування цього клопотання прокурор посилається на те, що останнім днем строку на касаційне оскарження було 23 грудня 2021 року. В межах цього строку, 21 грудня 2021 року ним підготовлено та направлено поштою касаційну скаргу. Однак, через помилку допущену при заповненні конверту, на місці для зазначення реквізитів отримувача, вказано реквізити відправника, конверт із касаційною скаргою 22 грудня 2021 року було повернуто до Дніпропетровської обласної прокуратури, про що прокурор, у кримінальному провадженні дізнався лише 24 грудня 2021 року. На підтвердження наведених обставин, прокурор надає фотокопії фіскального чеку та конверту. На підставі викладеного просить поновити йому строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Дослідивши доводи клопотання, долучені копії судових рішень та інші документи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України, початок перебігу строку на касаційне оскарження для прокурора рахується із дня проголошення ухвали апеляційного суду і останнім днем цього строку було 24 грудня 2021 року.
Однак, із даною касаційною скаргою заявник звернувся 25 грудня 2021 року (згідно накладної на доставку кореспонденції), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому порушує питання про його поновлення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження прокурор вказує на обставини свого звернення із касаційною скаргою, яку через помилку допущену при заповненні конверту, було повернуто на адресу прокуратури.

Оцінюючи надані на підтвердження доводів клопотання документи фотокопії фіскального чеку та конверту, колегія суддів вважає їх такими, що не підтверджують факт направлення 21 грудня 2021 року даної касаційної скарги поштою, оскільки:
1) не містять інформації, що вмісту конверту, тобто за ними не можливо встановити, що саме було направлено в конверті, а тому є неналежними доказами на підтвердження обставин викладених у клопотанні;
2) не завірені відповідно до п. 5.26 ДСТУ «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».
Разом з цим, Верховний Суд враховує, що про повернення листа, як стверджує прокурор, він довідався 24 грудня 2021 року (останній передсвятковий робочий день), однак в цей день касаційну скаргу до Суду не направив, хоча і зареєстрував як вихідну кореспонденцію (вих. 09/2-1726-21 від 24 грудня 2021 року), а надіслав лише у вихідний день 25 грудня 2021 року.
Крім цього, навіть якщо прокурор звертався із даною касаційною скаргою 21 грудня 2021 року, він на власний розсуд обрав для цього останні дні тримісячного строку на касаційне оскарження, що за відсутності доводів про наявність об`єктивних перешкод звернутися із скаргою протягом всього строку на касаційне оскарження, не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.
Також, прокурором не надано доказів, що підтверджують реєстрацію касаційної скарги по даному кримінальному провадженню за вихідним номером Дніпропетровської обласної прокуратури від 21 грудня 2021 року.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити прокурору, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанційу поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_4 , касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3