Номер провадження: 11-кп/813/392/22
Номер справи місцевого суду: 523/9642/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 у кримінальному провадженні №0000221, внесеному до ЄРДР 23.01.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, маючу на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштовану, не судиму, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`яти тисяч ста) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців. Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у тому, що близько 08 години 50 хвилин 22 січня 2020 року ОСОБА_8 , керуючи в умовах достатньої видимості технічно справним автомобілем «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 , по сухому дорожньому покриттю вул. Жоліо Кюрі, з боку вул. Генерала Бочарова в напрямку вул. Давида Ойстраха, в м. Одесі, здійснюючи поворот ліворуч на Т-подібному перехресті з останньою вулицею, в порушення п. 16.13. Правил дорожнього руху (далі ПДР), не переконавшись в безпеці маневру і що це не створить перешкоди іншим учасникам руху, діючи самовпевнено, допустила зіткнення передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу з передньою частиною рухаючого в прямолінійному зустрічному напрямку автомобіля «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , яка належним виконанням вимог п. 12.4. та п. 12.9. ПДР також мала технічну можливість запобігти зазначеному зіткненню.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Nubira» ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки із задовільним положенням уламків, забійної рани та садна лоба, синців області лівого та правого колінних суглобів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій зазнає, що судом недоведена протиправність дії обвинуваченої ОСОБА_8 в умовах ДТП і причинно-наслідкового зв`язку між її діями та отриманням тілесних ушкоджень потерпілою.
Зазначає, що орган досудового розслідування не надав, а в судовому засіданні не встановлено жодного належного і об`єктивного доказу вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказує, цивільний позов потерпілої в частині моральної шкоди суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду, оскільки він не сплачений судовим збором. Вказує, що судом не встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілої.
Просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення та цивільний позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Погоджуючись із вироком суду потерпіла ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 будучи неодноразово належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи не з`явилися. При цьому неодноразово подавали клопотання про перенесення судових засідань, які 28.10.2021 та 09.12.2021 не відбулись через неявку обвинуваченої та її захисника. Апеляційний суд заслухавши думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , які зазначили, що обвинувачена та її захисник зловживають своїми правами та обов`язками та вважали за можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності, у зв`язку з чим у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів дійшла висновку за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченої та її захисника.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; прокурора та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 3 ст. 403 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просив дослідити докази, а саме висновок судово-медичної експертизи №247 від 03.02.2020, висновок судової авто-технічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів № 20-2247 від 25.05.2020 та прослухати звукозапис допиту судового експерта Одеського НДІСЕ ОСОБА_11 , стосовно висновку судової авто-технічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів №20-2247 від 25.05.2020.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника щодо повторного дослідження доказів апеляційний суд виходить з того, що норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням.
Проте, захисником не зазначено конкретних обставин, які б свідчили про неповноту дослідження судом доказів або, що ці докази були досліджені судом з порушеннями.
Одночасно, апеляційний суд зазначає, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода захисника з дослідженим доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїх постановах від 10.02.2021 в справі №127/14811/17, від 20 січня 2022, провадження №51-4667 км21.
Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові Великої Палати від 16 жовтня 2019 року (провадження №13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитана потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_10 які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненому нею кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в ранковий час 22 січня 2020 року вона перебувала не пристебнутою паском безпеки на передньому пасажирському сидінні легкового автомобіля, яким керувала ОСОБА_10 . Щодо швидкості руху автомобіля потерпіла конкретно вказати не може, вважаючи, що рухався автомобіль не дуже швидко, в загальному потоці інших автомобілів. Несподівано водій іншого зустрічного автомобіля перекрила їм дорогу, виконуючи поворот ліворуч, що призвело до зіткнення. В момент ДТП вона встигла правою рукою закрити обличчя, вдарилася рукою об торпеду, а головою об лобове скло. Одночасно її коліна посунулися вперед, що призвело до їх травмування. Потерпіла також вказує, що ОСОБА_8 на місці події повідомила, що їх автомобіль взагалі не побачила.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції вказала, що близько 09 години ранку 22 січня 2020 року вона керувала автомобілем «Daewoo», із швидкістю близько 60 км/год., в прямолінійному напрямку по вул. Жоліо Кюрі. На передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_7 , яка не була пристебнута паском безпеки, оскільки мала хронічне захворювання астму, що ускладнювало їй вільне дихання. Перед перехрестям з вул. Затонського (в даний час вул. Давида Ойстраха) автомобіль під керуванням ОСОБА_8 почав різко виконувати поворот ліворуч, що призвело до ДТП та отримання потерпілою тілесних ушкоджень.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події та схеми до нього від 22 січня 2020 року згідно якого ДТП відбулось у ранковий час доби, на прямій в плані, горизонтальній ділянці в районі перехрестя вул. Жоліо Кюрі та вул. Затонського (в даний час вул. Давида Ойстраха) у дальній відносно напрямку руху автомобіля «Daewoo Nubira» межі проїзної частини вул. Затонського, за межами проїзної частини вул. Жоліо Кюрі в м. Одесі, безпосередньо за місцем обриву слідів гальмування коліс автомобіля «Daewoo Nubira». На ділянці проїзної частини вул. Жоліо Кюрі організовано двосторонній рух, без дорожньої розмітки, загальна ширина проїзної частини в напрямку руху автомобіля «Daewoo Nubira» дорівнює 20,5 м, стан проїзної частини сухий асфальтобетон, без ям та вибоїн. Дорожній рух регулюється знаком 2.1 «Дати дорогу», встановленим перед виїздом на перехрестя з проїзної частини вул. Затонського на проїзну частину вул. Жоліо Кюрі. Кінцеве положення після зіткнення: лівих переднього та заднього коліс автомобіля «Daewoo Nubira» - на відстанях 9,4 м та 7,9 м від лівої межі проїзної частини вул. Жоліо Кюрі за напрямком його руху; лівих переднього та заднього коліс автомобіля «Renault Trafic» - на відстанях 0,9 м та 0,6 м від лівої умовної лінії проїзної частини вул. Затонського за напрямком виконуваного маневру. Сліди гальмування автомобіля «Daewoo Nubira», довжиною правого сліду 13,6 м, лівого сліду 9,7 м поширюються по вул. Жоліо Кюрі та в районі перехрестя з вул. Затонського різко обриваються; осип та розлив продуктів зіткнення розташовані в місці обриву слідів гальмування; позначка місця зіткнення розташована за місцем розриву слідів гальмування (т. 1 а.п. 64-68);

- висновком судових автотехнічних експертиз №20-488/666/667 від 05 лютого 2020 року, №20-489/603/604 від 20 лютого 2020 року до моменту настання розглянутої ДТП гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобілів «Daewoo Nubira», н/з НОМЕР_2 , та «Renault Trafic», н/з НОМЕР_1 , кожного окремо, перебували в працездатному стані, й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю (т. 1 а.п. 94-96, 98-101);

- висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №20-487/668 від 15 квітня 2020 року згідно проведених розрахунків швидкість руху автомобіля «Daewoo Nubira» перед початком слідоутворення при гальмуванні становила більш 72…75 км/год., а швидкість руху автомобіля «Renault Trafic» безпосередньо перед зіткненням більш 3,86 км/год. (т. 1 а.п.103-111);

- висновком судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення транспортних засобів №20-2247 від 25 травня 2020 року відповідно до якого дії водія автомобіля «Renault Trafic» регламентувалися вимогами п.16.13. ПДР, згідно з якими при повороті наліво на перехресті їй було необхідно дати дорогу зустрічним транспортним засобам, належним виконанням яких вона мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Daewoo Nubira»; дії водія автомобіля «Daewoo Nubira» регламентувалися вимогами пунктів 12.4., 12.9. ПДР, які зобов`язували водія не перевищувати швидкість руху понад 50 км/год.; з моменту виявлення небезпеки для руху дії зазначеного водія регламентувалися вимогами п. 12.3. ПДР, що передбачають зниження швидкості аж до зупинки; водій автомобіля «Daewoo Nubira» при русі із припустимою швидкістю 50 км/год. мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Renault Trafic»; оскільки водій автомобіля «Daewoo Nubira» в умовах події належним виконанням вимог пунктів 12.4., 12.3, 12.9. ПДР мала технічну можливість запобігти зіткненню, то фактичні дії водія, не відповідні вимогам пунктів 12.4., 12.9. ПДР, перебувають у причинному зв`язку із фактом ДТП; оскільки водій автомобіля «Renault Trafic» в умовах події належним виконанням вимог п. 16.13. ПДР також мала технічну можливість запобігти зіткненню, то і її фактичні дії, не відповідні вимогам зазначеному пункту ПДР, також перебувають у причинному зв`язку із фактом ДТП (т. 1 а.п. 113-115).

Окрім того, постановою прокурора від 16 червня 2020 року з кримінального провадження №0000221 від 23 січня 2020 року виділено матеріали досудового розслідування, відносно дій водія ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 117-120).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року підозрювану у вчиненні діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, ОСОБА_10 на підставі ст. 46 КК України, ч. 2 ст. 284 КПК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винуватої особи з потерпілою ОСОБА_7 , а кримінальне провадження №0001980 від 21 лютого 2020 року - закрито (т. 1 а.п. 135).

Окрім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №274 від 25 лютого 2020 року у ОСОБА_7 виявлено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки із задовільним положенням уламків, забійної рани та садна лоба, синців області лівого та правого колінних суглобів. Вищенаведені тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів (т. 1 а.п. 84-85).

Також у судовому засіданні допитаний судово-автотехнічний експерт ОСОБА_11 який пояснив, що питання визначення конкретного механізму утворення тілесних ушкоджень потерпілої в аспекті контактування автомобілів чи внаслідок гальмування автомобіля «Daewoo Nubira» при проведенні вищезазначеної експертизи не ставилося, а для його вирішення необхідно проведення комплексної експертизи.

Таким чином механізм утворення тілесних ушкоджень потерпілої встановлено висновком судово-медичної експертизи №274 від 25 лютого 2020 року, а сторона захисту під час судового розгляду фактично пропонувала шляхом проведення іншої експертизи його більш детально конкретизувати.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_8 вини в вчинені злочині є безпідставними.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про залишення без розгляду цивільного позову, оскільки він не сплачений судовим збором, у зв`язку з тим, що цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, незалежно від об`єкта посягань (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011).
Вказана позиція також узгоджується з практикою Верховного Суду (у справах №619/1425/15-к, №462/5779/15-к, №713/1275/16-к, №750/12591/18, №740/5507/14).
Щодо доводів захисника про недоведеність судом апеляційної інстанції причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_8 та отриманими тілесними ушкодженнями, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки ці обставини перевірялись у судовому засіданні та їм надана правова оцінка.
Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 року в кримінальному провадженні №0000221, внесеному до ЄРДР 23.01.2020 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4