Справа № 405/4999/21
1-кп/405/187/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000002 у відношенні:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм в компанії «Uber», раніше судимого: 16.03.1999 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 140, ст. 44 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, без штрафу, звільнився 31.01.2001 умовно-достроково на відбутий строк 11 місяців 15 днів; 13.06.2001 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст.ст. 42, 43 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 08.04.2005 на підставі ст. 82 КК України із заміною покарання на виправні роботи на не відбутий строк 10 місяців 6 днів; 07.12.2006 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 303 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 12.02.2013 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 263, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 02 січня 2021 року близько 23 години 10 хвилин в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) (п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, а саме - під дією психостимуляторів, керував технічно справним автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , рухаючись по вулиці Олександрійське шосе в місті Кропивницький, зі сторони села Созонівка Кропивницького району Кіровоградської області в напрямку вулиці Короленка, ігноруючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) та 11.2 ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 11.2. На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч або розворотом), без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху чи необхідністю здійснення будь-яких маневрів, рухався по крайній лівій смузі руху на дорозі, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку при вільній правій смузі.
Під час руху ОСОБА_8 всупереч вимог п. п. 12.1, 12.2, 12.4 та 12.9 (б) ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9 (б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3,29,3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» пункту 30.3 цих Правил»), рухався в населеному пункті зі швидкістю близько 87....90 км/год., чим перевищив максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги.
Через свідоме перевищення ним дозволеної швидкості руху у межах населеного пункту ОСОБА_8 позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, а також позбавив себе можливості своєчасно виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв на дорозі та якого при русі з допустимою швидкістю він мав об`єктивну можливість завчасно виявити, та у відповідності п. 12.3 ПДР України (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) своєчасно застосувати міри екстреного гальмування і тим самим мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.
В результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР України ОСОБА_8 на відстані 72,9 метрів до АЗС «УкрНафта», що розташована по вул. Олександрійське шосе, 3 у м. Кропивницький, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_11 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер зліва 1-6 без ушкодження плеври, 7-9 з ушкодженням плеври, справа 1 ребро без ушкодження плеври, крововиливів в м`які тканини навколо переломів, синця правої надбрівної дуги (1), садна на щоці зліва (1), на скроневій ділянці голови справа (1), правого передпліччя (2), правого гомілково-ступневого суглобу (1), забою печінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Дані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала від закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер, перебіг якої ускладнився шоком, про що свідчать дані судово-медичного гістологічного дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши що 02.01.2021 після 23-00 години він керував автомобілем марки Dacia Logan. Рухався зі швидкістю 80 км/год. по вул. Олександрійське шосе, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку. Він рухався по крайній лівій смузі руху зі сторони дачного кооперативу «Колос» в сторону м. Кропивницький. Дана проїзна частина освітлення не має, було темно, накрапував дощ, тому дорожнє покриття було вологе. Побачив на дорозі людину, застосував екстрене гальмування, машину понесло, його винесло на зустрічну смугу руху, однак зіткнення уникнути не вдалось він вдарив чоловіка задньою частиною свого автомобіля. Зупинився, викликав швидку допомогу та поліцію. Після ДТП поліцейські його відвезли до наркологічного диспансеру на освідування на стан сп`яніння, де він добровільно продував Драгер та здавав біологічний матеріал сечу. З висновком лікаря щодо стану сп`яніння ознайомлений та згоден з ним. У слідчому експерименті, який проводився слідчим, участь приймав та добровільно все показував і розповідав щодо обставин ДТП. З потерпілими після ДТП не зв`язувався та допомогу не пропонував. Вважає, що він під час ДТП зробив все можливе для уникнення зіткнення. На момент вчинення даної ДТП він не був позбавлений права керування транспортними засобами. В судовому засіданні обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав частково в розмірі суми відшкодування 100000 гривень, пояснивши, що він не згоден із визначеним потерпілою розміром моральної шкоди, оскільки такий розмір є непомірним для нього.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 щодо заявленого нею цивільного позову пояснила, що наявність спричиненої їй моральної шкоди вона обґрунтовує тим, що з вини обвинуваченого вона втратила чоловіка, залишилась з двома неповнолітніми дітьми. ЇЇ заробітна плата складає 7000 гривень на місяць та наразі вона не в змозі забезпечити своїм дітям навчання, що викликає у неї неспокій та душевні страждання. Також додала, що найсильніших моральних страждань вона зазнала, коли їй повідомили про смерть чоловіка та їй необхідно було повідомляти про це дітям і матері померлого чоловіка. Її діти, особливо молодша дитина, сильно переживали втрату батька, внаслідок чого вона вимушена була звертатись до спеціалістів, щоб хоч трохи відновити психіку дітей. Наполягала на задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_5 в частині заявленого нею цивільного позову та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит потерпілої ОСОБА_6 , свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні необережних дій, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.п. 2.9, 1.5, 2.3 (б, д), 11.2, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 , доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше засуджений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, офіційно працевлаштований, кримінальне правопорушення вчинив у стані наркотичного сп`яніння.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 .
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
З урахуванням наведеного, вище приведених даних про особу обвинуваченого, враховуючи наявність поряд із обставиною, пом`якшуючою покарання, обставини, яка обтяжує покарання, а також надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються, відповідно, як середній та високий, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
При цьому, суд вважає доцільним застосування до ОСОБА_8 вказаного додаткового покарання, виходячи з характеру допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху, які хоча і відносяться до необережних дій, однак враховуючи перебування ОСОБА_8 в стані наркотичного сп`яніння, значно підвищують рівень суспільної небезпеки останнього. Отже, обвинувачений, керуючи транспортним засобом, яке є джерелом підвищеної небезпеки, та усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків внаслідок порушення правил дорожнього руху, дозволив собі керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що значною мірою позбавило його можливості адекватно та вчасно реагувати на дорожню обстановку та в сукупності з іншими встановленими порушеннями Правил дорожнього руху призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть людини. Будь-яких доказів того, що повсякденне використання транспортного засобу для ОСОБА_8 є життєво необхідним, матеріали провадження не містять.
Також, при вирішенні питання щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом враховано положення абз. 3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
В даному випадку в ході судового розгляду встановлено, що 10.07.1998 року ОСОБА_8 отримав посвідчення водія серія НОМЕР_2 та згідно наданих прокурором даних адмінпрактики був позбавлений відповідного права в адміністративному порядку, що не перешкоджає призначенню обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування основного покарання ОСОБА_8 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 04 липня 2021 року по день набрання даним вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Тому, з урахуванням призначеного судом покарання, яким не передбачено застосування конфіскації майна та встановленої належності на праві власності автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 , який не несе в даному кримінальному провадженні цивільно-правової відповідальності, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2021 року арешт на вказаний автомобіль підлягає скасуванню, а майно підлягає поверненню власнику.
Під час підготовчого судового засідання потерпілою ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 300000 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що неправомірним суспільно-небезпечним діянням обвинуваченого їй завдано глибоких немайнових втрат, спричинено тяжких моральних та фізичних страждань, які призвели до негативних змін у її житті. Вона втратила найближчу їй людину чоловіка, а двоє їхніх дітей втратили батька, назавжди втративши можливість спілкуватися з рідною людиною. Внаслідок вказаної події було порушено актуальні життєві плани. На її одноосібному утриманні залишилися стара матір загиблого та двоє неповнолітніх дітей.
Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, суд керується наступним.
Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_5 дійсно зазнала моральних страждань, пов`язаних із настанням невідворотніх наслідків смерті її чоловіка та батька її неповнолітніх дітей.
Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з втратою близької людини. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілої є відшкодування їй обвинуваченим спричиненої моральної шкоди у розмірі 200000 гривень, на підставі чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні в загальній сумі 4004,40 гривень /згідно довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 0000002, акту здачі-приймання висновку експерта № 1401/21-27/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання в межах даного кримінального провадження з 04 липня 2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування основного покарання ОСОБА_8 зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 04 липня 2021 року по день набрання даним вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
В силу ч. 4 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 200000 (двісті тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 4004 (чотири тисячі чотири) гривень 40 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2021 року на майно ОСОБА_10 , а саме: автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 після набрання вироком законної сили скасувати, а майно повернути власнику ОСОБА_10 .

Речові докази по справі, а саме:
?автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_10 ;
?лазерний диск сірого кольору з орієнтовними написами, виготовленими друкованими літерами та цифрами «hp DVD+R 16x4.7 Gb Data 120 min Video (CPDR47G-CSMWPO3-1239 B515)», який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000002 після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000002, які зберігаються в Кіровоградській обласній прокуратурі;
?лазерний диск білого кольору з позначкою, виготовленою друкованими літерами та цифрами «RFD80M-80451 80», який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000002 після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000002, які зберігаються в Кіровоградській обласній прокуратурі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_12