Справа № 570/1703/21
номер провадження 1-кп/570/243/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
особи, щодо якої внесено клопотання ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження

за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. реєстр. та прож. АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, інваліда ІІ групи, не судимого, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и в :

05 березня 2021 року, в період з 17 год. 00 хв. по 19 год. 20 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 в квартирі за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , із правої кишені куртки, що знаходилася на дверях до приміщення кухні вказаної квартири, таємно викрав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_4 .

В подальшому того ж дня, 05 березня 2021 року, приблизно о 19 год. 29 хв. ОСОБА_7 із терміналу банкомату АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Деражненська, 39, смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 гривень, використовуючи згадану банківську картку, ввівши відомий йому заздалегідь пароль від такої картки, та знявши грошові кошти через вказаний термінал банкомату, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Вчинення ОСОБА_7 вказаних суспільно небезпечних діянь підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 05.03.2021 року вона разом зі своєю подругою ОСОБА_8 прийшли до знайомого ОСОБА_7 , який проживає в АДРЕСА_1 , де випивали алкогольні напої. ОСОБА_7 з ними не пив. Пізніше він попросив позичити йому 300 грн., на що вона погодилася, та передала свою банківську картку «Приватбанк» ОСОБА_8 , щоб вони обоє, пішли до банкомату та зняли вказану суму грошей, при цьому повідомила їй пін-код до банківської карти. Після їх повернення ОСОБА_9 віддала їй кртку, яку вона (потерпіла) поклала до кишені своєї куртки. Через деякий час ОСОБА_7 виходив з квартири сам. Близько 22 год. вона прийшла до себе додому, а зранку наступного дня виявила, що з її картки без її відома знято 3000 грн.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_7 з 2009 року приймає лікування призначене лікарем-психіатором, на даний час є інвалідом ІІ гр. Щодо події пояснила, що очевидчем події вона не була. Припускає, що потерпіла ОСОБА_4 сама надала ОСОБА_7 картку, сказала код і скільки грошей зняти, а саме 3000 грн., які останній віддав їй, та вони витратили гроші на харчі та випивку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні поясненням потерпілої. Підтвердила, що 05.03.2021 року вони разом прийшли до її знайомого ОСОБА_7 , а також те, що виходила разом з останнім до банкомату, де зняли грошові кошти в сумі 300 грн. Повернувшись додому разом з ОСОБА_7 , вона ( ОСОБА_8 ) повернула банківську картку ОСОБА_4 . Також підтвердила, те що ОСОБА_7 пізніше сам на деякий час виходив з квартири.

Показання потерпілої та вказан свідка є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами по справі. Відомості, які вказують про надання вказаними особами неправдивих показань з метою обмовити ОСОБА_7 , як і на підтвердження припущень законного представника - не встановлено. Підстави для сумніву у правдивості таких показань потерпілої та свідків в судовому засіданні не виявлено.
Також, обставину, що саме ОСОБА_7 05 березня 2021 року приблизно о 19 год. 29 хв. здійнив зняття грошових коштів в сумі 3000 грн. із банківської картки потерпілої через термінал банкомату АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Деражненська, 39, смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області сторони не заперечували, під сумнів не ставили, вказуючи про безспірність вказаного, із урахуванням даних отриманих із камер стереження, встановлених на вказаному банкоматі (а.с. 32-37).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 65/21 від 12 квітня 2021 р. (а.с.к.п. 79-86) ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованих йому діянь та на час проведення експертизи страждає на хронічне психічне захворювання - параноїдну шизофренію з виходом у виражений змішаний дефект (F20 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Також експертами встановлено, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання - параноїдну шизофренію з 2008 року. В 2008-2009 р.р. неодноразово лікувався в ОПЛ м. Острог. В 2009 р., у зв`язку із заподіянням ножоаого поранення працівнику правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків, ОСОБА_7 був взятий під варту, перебував в СІЗО. В подальшому застосовано примусові заходи медичного характеру, чотири роки перебував в лікарні із суворим нагллядом м. Дніпропетровськ, потім в ОПЛ з посиленим наглядом с. Олика, Волинської області, та в ОПЛ із загальним наглядом м. Острог, загалом 7 років 4 місяці. Був визнаний інвалідом ІІ гр. В лютому 2017 року виписаний додому на амбулаторне лікування. В грудні 2020 року ІІ гр. інвалідності встановлена довічно. В 2020 році притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно висновку експертизи на той час не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В листопаді 2020 року судом призначено примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, згідно ст. 19 КК.
Досліджені докази сторони під сумнів не ставили. Підстав для визнання таких доказів неналежними та недопустимими, як і для непогодження із ними - під час судового розгляду не встановлено.

Про дослідження інших доказів (речові докази, відеоматеріали, допит експерта, ін.) щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності.

Прокурор просить суд застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.Також вказано у клопотанні, що за наведених обставин ОСОБА_7 діяв з прямим умислом, та обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних проступків.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавче визначення умислу (прямого і непрямого) містить три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків:

1) усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння;

2) передбачення його суспільно небезпечних наслідків;

3) бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Усвідомлення охоплює не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта (життя людини, або здоров`я особи), предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а й певне розуміння його суспільної небезпеки.

За вказаних обставин, відсутні передбачені Законом складові, необхідні для встановлення прямого умислу в діях ОСОБА_7 , оскільки згідно зазначеного висновку судово-психіатричної експертизи останнійна момент скоєння інкримінованого діяння страждав хронічним психічним захворюванням, та не міг усвідомлювати значення своїх дій, та керувати ними. Тому, покликання у клопотанні прокурора про наявність в ОСОБА_7 умислу та можливість його обвинувачення - прямо суперечить зазначеному висновку судово-психіатричної експертизи № 65/21 від 12 квітня 2021 р., є безпідставним, не необґрунтованим. На виконання вимог ч. 10 ст. 101 КПК, прокурор свою незгоду із висновком експерта не вмотивовував у процесуальних документах під час досудового розслідування, у своєму клопотанні, з яким звернувся до суду, та під час судового розгляду крмінального провадження. У даному випадку суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_7 за їх фактичними наслідками підпадають під ознаки діяння ч. 1 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Також суд вважає зайвим покликання прокурора у клопотанні на положення ст. 66, 67 КК, оскільки врахування таких обставин при застосуванні примусових заходів медичного характеру у розділі XIV КК не передбачено.

Згідно з ч. 2 ст. 513 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у разі якщо особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до вимог ст.ст. 19, 94 КК, до особи визнаної судом неосудною, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їй може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Із урахуванням встановлених обставин по справі, враховуючи доводи та пояснення сторін, клопотання прокурора про про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 підлягає до задоволення. Застосуванню підлягає ч. 2 ст. 94 КК

Керуючись ст. 19, 92-94 КК, ст. 369-372, 395, 503-516, ч. 2 ст. 367 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000110 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвала може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня її оголошення, в порядку ст. 395 КПК.

Суддя ОСОБА_1