УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000572, від 18.07.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, Маньківського району, с. Харківка, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 2 взводу 2 стрілецької роти (наказом командира військової частини по особовому складу від 21.07.2021 № 32 о/с звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини), не одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000572, від 18.07.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, Досудовим розслідуванням установлено, що 18.07.2021 приблизно 01 години ОСОБА_4 , зі своїм знайомим ОСОБА_8 , перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріли ОСОБА_9 . В цей час між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, який згодом переріс у бійку, що полягала у нанесенні один одному кулаками обох рук ударів у різні частини тіла. При цьому, у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, розуміючи протиправний характер своїх дій, суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, кулаком правої руки та обома нижніми кінцівками почав наносити

ОСОБА_9 тілесні ушкодження в область голови, при цьому наніс щонайменше сім ударів кулаком та три удари ногами.

Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, а ОСОБА_9 з отриманими тілесними ушкодженнями доставлено до лікарні з забоєм головного мозку, субдуральний крововилив. Перелом кісток черепа.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненому групою осіб.

У подальшому, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у реанімаційному відділені КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР.

Під час досудового розслідування 27.07.2021 призначено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконання якої доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Відповідно до висновку експерта від 28.08.2021 за № 3059 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-лицева травма; одне садно в тім`яній ділянці справа; одне садно в центрі тім`яної ділянки; одне садно в лобово-тім`яній ділянці справа; одне садно в ділянці внутрішнього кінці правої надбрівної дуги з переходом на перенісся; синець правої вушної раковини; одна забійна рана в ділянці мочки правої вушної раковини; одне садно в ділянці лівої виличної дуги; одне осаднення на нижньому повіці лівого ока; дві забійні рани в ділянці носа; одна наскрізна рана слизової оболонки верхньої губи; три крововиливи під слизову оболонку нижньої губи; одне садно підборіддя зліва; крововиливи в м`які тканини голови; перелом кісток лицевого черепу; крововилив під тверду мозкову оболонку в проекції випуклої поверхні правої лобової, скроневої та потиличної часток (20 г); крововилив під м`яку мозкову оболонку обох потиличних часток в ділянці міжпівкулевої щілини; крововилив під м`яку мозкову оболонку мозочка та інші тілесні ушкодження.

Перелічені тілесні ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс закритої черепно-лицевої травми та за критерієм небезпеки для життя, згідно п.2.1.1 (а). 2.1.3(г) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 полягає у прямому причинному зв`язку з наявною у нього закритою

черепно-лицевою травмою у вигляді перелому кісток лицевого черепу, крововиливу під тверду мозкову оболонку в проекції випуклої поверхні правої лобової, скроневої та потиличної часток, крововиливу під м`яку мозкову оболонку обох потиличних часток в ділянці міжпівкулевої щілини, крововиливу під м`яку мозкову оболонку мозочка. Безпосередньою причиною смерті з`явилося ускладнення травми набряк головного мозку.

Слідчий звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжкого та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років позбавлення волі) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, а також наявні протиріччя між показами наданими останнім з показами свідків у кримінальному провадженні є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може прийняти заходи щодо незаконного впливу, як безпосередньо так і опосередковано на свідків, потерпілих, інших осіб які встановлюються, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.Слід зазначити, що в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитано як свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що 23.08.2021 до неї на програму «месенджер» надійшло повідомлення від « ОСОБА_11 » де було зазначено, дослівно: «Добрый день, Вас беспокоят с полиции Хмельницкого отдела полиции города Одессы. Если Вам приходиться родственником ОСОБА_9 , святитесь пожалуйся со мной по телефону НОМЕР_2 ». Указане повідомлення надійшло 23.08.2021 о 10:00. Після цього, близько 12:00 зазначеного дня свідок зателефонувала на вказаний номер та у неї запитали чи знає вона ОСОБА_12 та чи може вона представляти його інтереси у суді за фактом викрадення у нього мобільного телефону. На вказану пропозицію ОСОБА_10 відмовилась.У подальшому, а саме, 26.09.2021 о 01:07 до неї на мобільний телефон, а саме на «Вайбер» надійшло повідомлення від ОСОБА_13 ( НОМЕР_3 , номер померлого ОСОБА_9 ) у виді відеозапису, «Тік-ток», де була зображена дівчина та надпис «Когда вечно спрашивают где твой парень». Далі свідок перетелефонувала на номер Вадима однак ніхто не відповів. Через деякий час, а саме 26.09.2021 о 14:27 з номера Вадима свідку знову зателефонували, однак вона не встигла відповісти. Далі, ОСОБА_14 перетелефонувала, однак, слухавку ніхто не взяв;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з тим, що на даний час, встановлюються інші свідки протиправних діянь підозрюваного ОСОБА_4 , у тому числі й працівники правоохоронних органів та тривають експертизи, за рахунок займаних посад та реалізації своїх повноважень підозрюваний має стійкі постійні зв`язки з іншими структурними підрозділами Національної гвардії України, іншими правоохоронними органами, органами державної влади, місцевими жителями м. Одеси та Одеської області, що дає змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зв`язків та здобутого в ході проходження військової служби досвіду. Також, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо).

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку із тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, немає наміру переховуватись від органу досудового розслідування та впливати на свідків.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як встановлено в судовому засіданні,. 19.07.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

20.07.2021 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 15.09.2021 року.

Постановою виконувача обов`язків керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері від 13.09.2021 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 19.10.2021, включно.

13.09.2021 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва строк запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою продовжено до 19.10.2021 року.

11.10.2021 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування, строком до 19.12.2021 року.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку подальшого визнання підозрюваного винним у його вчиненні, слідчий суддя приходить до переконання що ризики, які існували на момент застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посилання прокурора на наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України є недоречним, так як не підтверджений жодними належними доказами.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що встановлені ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотанняслідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000572, від 18.07.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованого ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 20.07.2021 року, строком до 11.12.2021 року, включно, в межах строку досудового розслідування з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1