Дата документу 05.10.2021
Справа № 496/2674/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

обвинувачених - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області кримінальне провадження № 0000367, яке внесено до ЄРДР 03 березня 2013 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченково Кілійського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Василівка Біляївського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 обвинувачуються в тому, що 27 лютого 2013 року, точний час не встановлено, ОСОБА_20 разом із ОСОБА_18 , які переслідували корисний мотив,спрямований на отримання грошових коштів від реалізації угоди щодо продажу квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_19 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_21 .

З цією метою ОСОБА_20 , знаходячись разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в квартирі АДРЕСА_4 , почав підбурювати ОСОБА_19 на вбивство ОСОБА_21 , пояснюючи йому, що останній намагався продати його квартиру та привласнити собі кошти, демонструючи як доказ раніше складену ОСОБА_21 в компанії «Премьєр» угоду.

Будучи обуреним діями ОСОБА_21 , ОСОБА_19 з мотивів помсти, яка виникла, погодився з ОСОБА_20 на вчинення вищевказаних протиправних дій, а саме - протиправного умисного позбавлення життя ОСОБА_22 .

Маючи спільний з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 умисел на вбивство ОСОБА_21 , ОСОБА_20 склав план за яким вони спільно повинні були діяти.

Відповідно до узгодженого плану, 27 лютого 2013 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_21 , якого ввів в оману, запропонувавши скоїти злочин, а саме: разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 застосувати тортури до невідомої особи, яку знайомі ОСОБА_20 заздалегідь вивезуть до лісосмуги, в якої є велика сума грошових коштів, після чого зможуть забрати грошові кошти. На дану пропозицію ОСОБА_21 погодився.

Після чого, в цей же день ОСОБА_20 разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , на автомобілі останнього, вивезли ОСОБА_21 до лісосмуги зі сходу від поля № 6 на землях Іллінської сільської ради Біляївського району, де ОСОБА_18 залишився біля автомобіля слідкувати за обстановкою з метою повідомлення про можливу небезпеку, а ОСОБА_20 з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 пішли до лісосмуги.

Знаходячись в зазначеній лісосмузі та реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_20 заздалегідь приготовленим дерев`яним бруском наніс один удар в район потилиці ОСОБА_21 після чого накинув на шию ОСОБА_21 заготовлену мотузку, таким чином душив останнього. Від удушення ОСОБА_21 знепритомнів.

Подалі ОСОБА_20 та ОСОБА_19 повернулись до узбіччя, де був припаркований автомобіль. Через деякий час, знаходячись біля автомобілю, ОСОБА_20 запропонував ОСОБА_18 та ОСОБА_19 піти та переконатися, що ОСОБА_21 без ознак життя. Повернувшись до непритомного ОСОБА_21 , ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 виявили, що останній живий та дихав, після чого за допомогою залишеної на шиї мотузки, повторно вчинили дії для задушення останнього. Переконавшись на цей раз, що його серце не б`ється, тобто відсутні ознаки життя, з місця вчинення злочину втікли.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії: обвинуваченого ОСОБА_18 за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

обвинуваченого ОСОБА_19 за п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

обвинуваченого ОСОБА_20 за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 показали суду, що вину у інкримінованому їм злочині не визнають, зазначених протиправних дій не вчиняли, просять їх виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_20 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його мати ОСОБА_23 подала заяву та в судовому засіданні наполягала на його повній реабілітації, вважаючи його невинуватим (т.2.а.с.147).

Потерпілий ОСОБА_12 , батько загиблого ОСОБА_21 підтримав пред`явлене обвинувачення.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що повесні 2013 року рухаючись на автомобілі по автодорозі Івановка-Одеса поблизу с. Іллінка у сутінках був зупинений невідомим молодим чоловіком, просив викликати швидку медичну допомогу, але викликав сам за своїм телефоном та нічого більше не просив.

Слідчий Кривошеев, який проводив досудове розслідування, показав суду, що підтверджує наявність доказів, які були ним зібрані під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_25 , директор Одеського центра профтехосвіти де навчався ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснив, що зустрічався з ОСОБА_21 який розповідав йому, що захищає інтереси ОСОБА_19 та є складнощі в оформленні його квартири.

Судом були досліджені матеріали слідчих (розшукових) дій, надані стороною обвинувачення:

рапорт працівника міліції про виявлення трупу (т.3,а.с.98);

протокол огляду місця події з фототаблицями від 03 березня 2013 року (т.3,а.с.99-108);

протокол огляду трупу від 04 березня 2013 року з фототаблицями (т.3,а.с.109-115);

висновок експерта від 04 березня 2013 року № 57 з фототаблицями (т.3.а.с.116-121);

лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_21 від 04 березня 2013, причина смерті напад з задушенням з метою вбивства (т.3,а.с.122);

протокол пред`явлення трупу ОСОБА_21 для впізнання від 04 квітня 2013 року (т.3,а.с.124);

протокол тимчасового доступу до речей і документів (т.3,а.с.127-130);

протокол тимчасового доступу до речей і документів (т.3,а.с.132-134);

протоколи затримання підозрюваних ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 у вчиненні злочину від 05 березня 2013 року (т.3,а.с.138-140,141-143,144-146);

протокол тимчасового доступу до речей і документів (т.3,а.с.155-157);

протокол тимчасового доступу до речей і документів (т.3,а.с.159-162);

протокол огляду предметів, майна вилученого у ОСОБА_18 при його затриманні (т.3,а.с.166-170);

протокол огляду предметів, майна вилученого у ОСОБА_19 при його затриманні (т.3,а.с.171-175);

протокол огляду предметів, майна вилученого у ОСОБА_20 при його затриманні (т.3,а.с.178-182);

протокол огляду предметів, майна вилученого з карманів загиблого Хмельовського (т.3,а.с.176-177,183-185);

протокол обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_19 (т.3,а.с.188-189);

протокол обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_20 (т.3,а.с.192-195);

протокол огляду предмета, папки с документами від 06 березня 2013 року (т.3,а.с.196);

протокол обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_18 (т.3,а.с.199-203);

протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_19 від 11 березня 2013 року (т.3,а.с.204-205);

протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 від 11 березня 2013 року (т.3,а.с.208-209);

протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 від 11 березня 2013 року (т.3.а.с.206-207);

протокол огляду місця події від 11 березня 2013 року (т.3,а.с.210-212);

протокол відбору біологічних зразків від ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 від 12 березня 2013 року (т.3,а.с.214,216,218);

протокол огляду місця події від 23 березня 2013 року (т.3,а.с.219-221);

протоколи повернення тимчасово вилученого майна ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 від 23 березня 2013 року (т.3,а.с.222,224,226);

акт комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_19 № 246 від 14 травня 2013 року, згідно якої він зданий приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. В якому стані перебував під час інкримінуємого злочину надати висновок не має можливості, у зв`язку з тим, що категорично відмовляється від його вчинення, покази надавав під тиском (т.3,а.с.247-251);

акт комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_18 № 247 від 14 травня 2013 року, згідно якої він зданий приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. В якому стані перебував під час інкримінуємого злочину надати висновок не має можливості, у зв`язку з тим, що категорично відмовляється від його вчинення, покази надавав під тиском (т.4,а.с.2-5);

висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 14 травня 2013 року № 155 згідно якої встановлено генетичні ознаки крові потерпілого ОСОБА_21 , підозрюваних ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 (т.4,а.с.9-11);

висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 17 травня 2013 року № 154 згідно яких встановлено, що генетичні ознаки крові потерпілого ОСОБА_21 не збігаються з генетичними ознаками клітин біологічних зразків підозрюваних ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 (т.4,а.с.13-20);

висновок судової медичної імунологічної експертизи від 03 травня 2013 року № 289, згідно якої нам куртках підозрюваних ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , виявлена кров людини групи В, що не виключає її походження від загиблого ОСОБА_21 (т.4,а.с.27-30);

висновок судово-медичної імунологічної експертизи від 06 квітня 2013 року № 289, згідно якої на резиновій рукавичці виявлена кров людини групи В, що не виключає її походження від загиблого ОСОБА_21 . На рукавичці залишеної ОСОБА_20 кров та потові виділення не виявлені (т.4,а.с.32-35);

свідоцтво про спадщину за заповітом на ОСОБА_19 (т.4,а.с.40);

довіреність ОСОБА_19 на Хмельовського (т.4,а.с.42);

висновки судово-психіатричних експертиз від 22 травня 2013 року №№ 2317, 2319, 2320, згідно яких не виявлено ознак психічного тиску на ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 під час слідчого експерименту. Оцінка щирості їх відповідей знаходиться поза межами компетенції експертів (т.4,а.с.45-48,50-54,56-60);

висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 12 липня 2017 року № 146, згідно якої на одязі вилучених у підозрюваних крові та мікроб`єктів схожих на волосся не виявлено(т.4,а.с.72-85).

Суд не надає оцінку дослідженим доказам з огляду на наступне.

Сторони захисту, обґрунтовуючи невинуватість обвинувачених, також посилались на грубе порушення органом досудового розслідування норм КПК України, стверджуючі, що обвинувальний акт від 04 вересня 2017 року складений поза межами строку досудового розслідування і, таким чином, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не набули статусу обвинувачених в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 115, 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

При обчисленні строків місяцями, строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Положеннями п. 5) ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, згідно з п. 4) ч. 3 цієї статті досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 3 ст. 294 КПК України (в редакції станом на час проведення досудового розслідування) регламентовано, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4) частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури;

2) до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником;

3) до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором України чи його заступниками.

Водночас, ч. 5 ст. 294 КПК України встановлено, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Судом встановлено, що 05 березня 2013 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000367 від 03 березня 2013 року, ОСОБА_20 та ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, а ОСОБА_19 за п.12 ч.2 ст.115 КК України, саме з цього дня ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали процесуальний статус підозрюваних у даному кримінальному провадженні та, на підставі п. 4) ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування мало бути закінченим протягом двох місяців із вказаної дати.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 05 червня 2013 року та, у відповідності до ст. 291 КПК України, 30 травня 2013 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 надіслано до Біляївського районного суду Одеської області.

В подальшому ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року підсудність кримінального провадження визначено за Роздільнянським районним судом Одеської області.

15 липня 2016 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області, вказане кримінальне провадження повернуто прокурору для усунення недоліків.

Підставою для повернення обвинувального акту стало те, що в ньому не зазначено виклад фактичних обставин, відсутнє формулювання обвинувачення.

Крім того, відповідно до ст. 384 КПК України, прокурор під час направлення обвинувального акту до суду, не роз`яснив обвинуваченим право на особливий порядок розгляду кримінального провадження відносно них.

Також колегією суддів вказано на розбіжність у даті смерті потерпілого між вказаною у обвинувальному акті та медичній документації, відсутності імені та по-батькові слідчого та прокурора, даних щодо місця складання обвинувального акту та його затвердження.

Прокурором не надано суду доказів фактичної дати отримання Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області (на той час) обвинувального акту від Роздільнянського районного суду, але це відбулось не пізніше 26 січня 2017 року, дати вчинення прокурором першої процесуальної дії призначення прокурора.

В подальшому встановлено, що 26 січня 2017 року прокурором призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.

26 січня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.144-148).

30 січня 2017 року в.о. керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.134-136).

02 лютого 2017 року складено клопотання про продовження строку досудового розслідування (т.4,а.с.156-159).

02 лютого 2017 року заступником прокурора Одеської області, продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців (т.4,а.с.166-168).

22 лютого, 01 березня 2017 року прийнято слідчими провадження на проведення досудового розслідування (т.5).

01 березня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.184-188).

21 березня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.189-191).

22 березня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.192-196).

11 квітня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.197-199).

12 квітня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.20-204).

02 травня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.205-207).

03 травня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.208-212).

23 травня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження(т.4,а.с.).

24 травня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.213-215).

02 червня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження(т.4,а.с.219-218).

02 червня 2017 року, заступником прокурора Одеської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців (т.4,а.с.166-168).

05 червня 2017 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.219-223).

13 липня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.224-226).

31 липня 2017 року, прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) (т.4,а.с.227-232).

19 серпня 2017 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури скасовано постанову прокурора про закриття кримінального провадження (т.4,а.с.233-236).

28 серпня 2017 року підозрюваним повторно відкрито матеріали досудового розслідування (т.5,а.с.121).

04 вересня 2017 року повторно складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000367 від 03 березня 2013 року та 06 вересня 2017 року надійшов до Біляївського районного суду Одеської області (т.1,а.с.1,40).

Враховуючи, що повідомлення про підозру ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вручено 05 березня 2013 року, до суду обвинувальний акт вперше надійшов 30 травня 2013 року у якому строк досудового розслідування тривав 3 (три) місяці, тобто усунення недоліків в обвинувальному акті та повторне його направлення до суду необхідно було здійснити упродовж 6 (шести) діб.

З огляду на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» прокурор позбавлений можливості проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, крім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта.

Судом враховується, що первинний обвинувальний акт направлений до суду своєчасно в межах строків досудового розслідування і ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали статус обвинувачених з моменту вручення їм цього акту 30 травня 2013 року.

Разом з тим, повернення обвинувального акту не означає відновлення досудового розслідування та його продовження. Прокурору надається виключно можливість усунути недоліки обвинувального акту, але не надає органу досудового розслідування можливість відновити це розслідування, проведення будь-яких слідчо-розшукових дій.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору для усунення недоліків за яких вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Таким чином, після повернення обвинувального акту до прокурора, залишок строку досудового розслідування використовується виключно для усунення недоліків обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, без права на відновлення досудового розслідування, проведення будь-яких слідчо-розшукових дій.

Суд приходить до висновку, що фактичне відновлення досудового розслідування відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , як підозрюваних, надання слідчому доручення на проведення досудового розслідування, призначення судової експертизи, продовження строків досудового розслідування до 4-х, 6-і місяців, нове відкриття підозрюваним ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 матеріалів кримінального провадження, в порядку ст. 290 КПК України, були незаконними.

Зазначені дії свідчать про те, що вказані дії призвели до втрати ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , статусу обвинувачених за обвинувальним актом від 30 травня 2013 року та їм штучно відновлено статус підозрюваних, як особам яких раніше було повідомлено про підозру.

Таким чином, обвинувальний акт від 04 вересня 2017 року був складений поза межами строку досудового розслідування, який сплинув не пізніше 01 лютого 2017 року та ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не набули статусу обвинувачених в даному кримінальному провадженні у передбачений КПК України порядку.

На клопотання сторони захисту судом 20 серпня 2021 року отримано від Одеської обласної прокуратури відомості з ЄРДР щодо руху зазначеного кримінального провадження.

Суд звертає особливу увагу на те, що всі постанови прокурорів: про закриття кримінального провадження, скасування постанов про закриття кримінального провадження, продовження строків досудового розслідування, які вчинені за період після повернення обвинувального акту від Роздільнянського районного суду Одеської області, відсутні у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 глави 3 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810) відомості про зазначені постанови прокурорів повинні були внесені в ЄРДР протягом 24 годин з моменту прийняття процесуальних рішень/задоволення відповідного клопотання.

Водночас, суд вважає, що неодноразові закриття кримінального провадження та скасування відповідних постанов (8 разів) є створення умов для штучного продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні після повідомлення особі про підозру.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно прецедентної практики Суду право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (див.рішення у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» від 25 липня 2002 року, п. 72).

Згідно з практикою Суду, хоча основна мета статті 6 Конвенції стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду «судом», компетентним встановити обґрунтованість «будь-якого...кримінального обвинувачення», це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження. Таким чином, вимоги ст. 6 Конвенції можуть також бути застосовними ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (див. рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, п.52).

Згідно ст. 6 § 2 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судом враховується, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено під час судового розгляду повернення прокурора обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а також закриття провадження щодо вчиненого тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК.

Відповідно до положень ст.7 КПК, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення, органом досудового розслідування було порушено порядок проведення досудового розслідування, складання та вручення обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування, направлення до суду порушило право ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на захист.

Крім того, суд вважає, що з боку сторони обвинувачення порушено принцип «правової визначеності», який є важливою складовою принципу верховенства права, що зробило не стабільним правове положення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (см. п. 42 рішення ЄСПЛ, у справі «Пономарьов проти України»), з огляду на те, що повернення обвинувального акту не передбачало повторне проведення досудового розслідування.

Також порушено принцип «справедливої рівноваги сторін», з огляду на те, що сторона обвинувачення намагалась виправити недоліки слідства, відновлюючи досудове розслідування, продовжувати збирати докази, вже після того, як сторони захисту були ознайомлені з доказами якими обґрунтовується обвинувачення та їм пред`явлено первинне обвинувачення - на думку суду, це також порушило право на захист (см. п.29 постанови ЄСПЛ від 01.04.2010, справа «Королев проти Російської Федерації» (скарга №5447/03)

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у інкримінованих їм злочинах стороною обвинувачення не доведена, та вони мають бути визнані невинуватими та виправдані на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.368-374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_18 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України, визнати невинуватим на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.
ОСОБА_19 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, визнати невинуватим на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.
ОСОБА_20 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України, визнати невинуватим на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3