ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/159/22 Справа № 192/1917/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката, який діє в інтересах
власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який дії в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року, якою було задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , по внесеному 19 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.
Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , по внесеному 19 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна.
Накладено арешт на напівпричеп марки «PANAV», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07 лютого 2020 року є ОСОБА_6 , а фактичним користувачем є ОСОБА_10 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що тимчасове вилучене у ОСОБА_10 18 грудня 2021 року майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і тому доводи дізнавача про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання дізнавача підлягало задоволенню.
Вимоги апеляційної скарги, доповнень до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який дії в інтересах власника майна ОСОБА_6 , просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вважає ухвалу слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На його думку, судом не було прийнято до уваги, що працівниками поліції при зупинці транспортного засобу було грубо порушено Закон України «Про Національну Поліцію», тому що не було зазначено причину зупинки, огляд транспортного засобу було проведено з порушенням встановлених вимог КПК України, а саме без ухвали слідчого судді, крім того напівпричеп за останні чотири роки двічі проходив перереєстрацію, під час яких будь-яких питань до він-коду не зазначалось.
Позиція учасників апеляційного процесу.
Адвокат ОСОБА_7 , який дії в інтересах власника майна ОСОБА_6 та сам ОСОБА_6 , просили задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати, та відмовити в накладенні арешту на автомобіль.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання прокурора та додані до нього матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з наданих матеріалів, у СД ВП №9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000328, відомості про яке було внесено до ЄРДР 19 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, а саме підробка ідентифікаційного номеру кузова.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця події 18 грудня 2021 року працівником поліції було вилучено напівпричеп марки «PANAV», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказане майно відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07 лютого 2020 року належить ОСОБА_6 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , про що він зазначив в своїх первинних поясненнях
З метою збереження речових доказів дізнавач за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на напівпричеп марки «PANAV», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 , а фактичним користувачем є ОСОБА_10 , яке оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено.
Розглядіючи дане клопотання, слідчий суддя в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для накладення арешту на майно, є необґрунтованими.
Слід зазначити, що заборона розпорядження та відчуження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження та збереження речових доказів.
Доводи щодо сумнівності підстав для накладення арешту, на думку колегії суддів, є безпідставними, остільки спростовані наведеними вище даними кримінального провадження.
На теперішній час експертне дослідження не проведено.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
В той же час колегія суддів зазначає, що власник майна в подальшому має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.
Отже, сукупність наведених даних приводить колегію суддів до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката, тому рішення слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який дії в інтересах власника майна ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року, якою було задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , по внесеному 19 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4