233 № 233/5224/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого

судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, в рамках окремої процесуальної дії «клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508 від 17 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор, надавши суду відповідне письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, просив обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку свого підзахисного, зазначивши, що ризики на які посилається прокурор є безпідставними, а сама по собі тяжкість покарання не можу бути підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під варто, у зв`язку з чим просив змінити його на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлені прокурором та захисником клопотання, та їх вимоги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2021 року стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17 жовтня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 13 жовтня 2021 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 17 листопада 2021 року.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 навіть не розпочате та завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 17 листопада 2021 року не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового слідства.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності обрання, продовження та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може спробувати: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.115КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.5 ч.2 ст.183КПК України. Крім того, судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може спробувати: переховуватися від суду, зважаючи на те, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі може бути визнане ОСОБА_7 більш небезпечним ніж втеча, а також враховуючи, що обвинувачений не має стійких соціальних зав`язків, не працевлаштований, соціально не адаптований, офіційного матеріального доходу не має, характеризується з негативного боку, що свідчить про те, що останній, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що потерпіла ОСОБА_8 є співмешканкою ОСОБА_7 , а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сусідами на одному поверсі, а тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 може змусити потерпілу ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 змінити показання на свою корить, що може істотно впливати на хід судового розгляду та встановлення істини; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні даного кримінального правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості, після того, як був звільнений з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, соціально не адаптувався та через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив інше умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення протиправних діянь, а також з урахуванням того, що останній не має постійного заробітку та схильний до вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, веде паразитичний спосіб життя, будучи особою працездатного віку, суспільно - корисною працею не займається та ніде не працює.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В той же час, суд критично ставиться до посилань захисника ОСОБА_6 на безпідставність ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, оскільки на вказане, захисником не надано жодного офіційного підтвердження, що могло б спростувати доводи сторони обвинувачення, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_6 щодо зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 17 листопада 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Таким чином клопотання прокурора слід задовольнити.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема із обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.4 ч.2 ст.115 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 14 січня 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому та захиснику, прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3