ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/64/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/33/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року.
Даним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утримані одна неповнолітня дитина, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21 лютого 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік на підставі ст.75 КК України;
- 23 вересня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 08 жовтня 2010 року Зборівським районним судом за ч.1 ст. 309, ч.2 ст.308, ч.2 ст.309, ст.395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 27 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 309, ст.395 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік та 6 місяців, визнаний таким, що відбув покарання повністю на підставі ч.5 ст.72 КК України;
- 29 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік на підставі ст.75 КК України;
- 21 липня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком 1 місяць та 21 день,
засуджено за:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, в обвинуваченого ОСОБА_8 близько 12 год. 08 хв. 06 грудня 2020 року, який перебував в приміщенні магазину «Сім23», що по вул. Руській 54 в м. Тернополі та раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 грудня 2020 року близько 12 год. 08 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Сім23», що по вул. Руській 54 в м. Тернополі ОСОБА_8 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно власноруч взяв одинадцять плиток шоколаду торговельної марки «Міlка» зі шматочками печива «Оrео», вартістю 35,92 грн. кожна, сумарною вартістю 395,12 грн., з полиці торгового стелажа та сховавши дані товари в куртку, попрямував до виходу з даного магазину, однак біля виходу з магазину він був затриманий із викраденим майном працівниками магазину «Сім23», що по вул. Руській 54 в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Крім цього, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 02 жовтня 2020 року близько 16 год. 44 хв. у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні магазину «Сім-23», що розташований на вул. Коперника, 1 в м. Тернополі, виник повторний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 02 жовтня 2020 року близько 16 год. 44 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23», що розташований по вул. Коперника, 1 в м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, із торгового стелажа магазину таємно викрав шоколад торговельної марки «Корона Max Fun з мармеладом, печивом і вибуховою карамеллю», масою 160 г, в кількості 7 штук, вартістю 46,71 грн. за одиницю, який заховав у внутрішню кишеню своєї куртки.
Із викраденим майном ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, завдавши ТзОВ «KЛEBEP СТОРС» матеріальну шкоду на загальну суму 326,97 грн..
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року та застосувати до призначеного покарання ст.69 або ст.75 КК України.
Зазначає, що при винесенні рішення не прийнято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та сприяння у розгляді кримінального провадження. Вказує, що має на утриманні маму похилого (пенсійного) віку, малолітню дитину та був у стані афекту в зв`язку із раптовою смертю брата.
ОСОБА_8 . В судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, що, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу ОСОБА_8 , вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Обираючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, віднесених законом до нетяжких, поведінку після їх вчинення, особу винного, який раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні корисливі злочини, ніде не працює, визнав вину, посередньо характеризується по місцю проживання, врахував думку представника потерпілого, який при призначенні покарання поклався на суд, і при відсутності обставин, що обтяжують покарання, правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді арешту у мінімальному розмірі, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, застосувавши правила сукупності злочинів.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тому колегія не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Наведені в апеляційній скарзі апелянта доводи про наявність на утриманні неповнолітньої дитини, мати похилого віку, апелянтом не підтверджені та не впливають на відповідність призначеного покарання, як і посилання на перебування в стані афекту після смерті брата.
Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни чи скасування вироку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2021 року щодо нього - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді