УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року
м. Київ
справа № 461/10292/20
провадження № 51-19ска22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року,
встановив:
постановою Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2021 року

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн

з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Галицького районного суду

м. Львова від 15 лютого 2021 року без змін.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2021 року відмовлено

у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2021 року.
Постановою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року відмовлено

у прийнятті апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2021 року, а матеріали апеляційної скарги повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження лише у визначених законом випадках.
Ця норма кореспондує зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, якою визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність.

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини

і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
КУпАП не передбачена можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення. За правилами ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного, за нововиявленими чи виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено.
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у статті 294 цього Кодексу відповідають основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційними та обґрунтованими.
Крім того, ст. 424 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені

в касаційному порядку, однак оспорювані постанови до цього переліку не входять.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 424 КПК оспорюване рішення не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури, а посилання скаржника на необхідність застосування аналогії закону з огляду на практику Європейського суду з прав людини є неспроможними.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, статтями 424, 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3