Справа № 305/1546/21
Номер провадження 1-кс/305/303/21
УХВАЛА

10.09.2021 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання дізнавача СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000231 від 08.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 08.09.2021 о16.45години в м. Рахів по вул. Миру, Рахівського району Закарпатської області, на автодорозі національного значення Н09 сполученням "Мукачево - Рогатин - Львів" неподалік будинку № 198, працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області зупинено транспортний засіб із ознаками знищення кустарним способом номерного позначення кузова (шасі) автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ",який належить на праві власності ОСОБА_6 мешканцю АДРЕСА_1 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_2 , який надав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.10.2007. У ході проведення огляду місця події у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ", та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, були вилучені та віддані на відповідальне зберігання, а саме автомобіль на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до камери зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, з метою їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації, а також проведення судових експертиз. Постановою дізнавача від 08.09.2021 вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин підробки документа свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою збереження речових доказів, слідчий просить, накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 " та свідоцтво про реєстрацію до нього серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, шляхом заборони відчуження, користування та розпоряджання даним майном.

Прокурор ОСОБА_3 та дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання пр арешт майна підтримали з підстав, наведених у клопотанні.

Володілець майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання органу досудового розслідування. Пояснив, що рухаючись по дорозі, ззаді появилася поліцейська машина, подали сигнал для зупинки. Він зупинився і вийшов з машини, працівники поліції просили передати документи на машину. Оглянули документи, машину й сказали, що наявна підробка.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000231, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України, внесені уповноваженою особою до ЄРДР 08 вересня 2021 року 08.09.2021 о16.45години в м. Рахів по вул. Миру, Рахівського району Закарпатської області, на автодорозі національного значення Н09 сполученням "Мукачево - Рогатин - Львів" неподалік будинку № 198, працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області зупинено транспортний засіб із ознаками знищення кустарним способом номерного позначення кузова (шасі) автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ",який належить на праві власності ОСОБА_6 мешканцю АДРЕСА_1 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_2 , який надав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобусерії НОМЕР_2 від 27.10.2007. Після проведення огляду місця події у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ", та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, вилучені та віддані на відповідальне зберігання, а саме автомобіль - на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу- до камери зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, з метою їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації, а також проведення судових експертиз.

Постановою дізнавача від 08.09.2021 вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у кримінальному провадженні

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.
При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно ст.132 ч.3 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст.170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Сам слідчий вказує на те, що згідно документа про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, легковий автомобіль «Mitsubishi» моделі «Pajero» синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 ", на праві власності належить ОСОБА_6 мешканцю АДРЕСА_1 . Отже, майно, на яке слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт, належить третій особі, яка не являється учасником кримінального провадження, накладення арешту на вказане майно може призвести до негативних наслідків для власника вказаного майна.

Також, до матеріалів клопотання не долучено відомостей про повідомлення власника майна про існування прийнятих щодо його майна рішень в межах кримінального провадження, про розгляд клопотання про арешт майна в суді. Таким чином, вирішення клопотання по суті без повідомлення вказаної особи може призвести до порушення конституційних прав власника майна.

Більше того, у вказаному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, в розділі "особливі відмітки" чітко зазначено, що номер шасі пошкоджено корозією, що в свою чергу нівелює існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000231 від 08.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero»синього кольору із державним номерним знаком " НОМЕР_1 " та свідоцтво про реєстрацію до нього серії НОМЕР_2 від 27.10.2007, та який належить на праві власності громадянину ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1