Ухвала

іменем України

08.12.2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного 15.04.2021 року до ЄРДР під №00000322 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146 КК України у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук, Полтавської області, громадянина України, українця, непрацюючого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
встановила:
До Октябрського районного суду міста Полтави надійшло клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в травні місяці 2021 року ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на торгівлю людьми, а саме: передачу іншим осіб із числа соціально незахищених верств населення з метою отримання доходу від трудової експлуатації останніх, проїжджаючи на своєму автомобілі марки «ВАЗ» на вул. Ватутіна у м. Кременчуці Полтавської області, помітив ОСОБА_7 , якого й вирішив у подальшому незаконно передати з метою трудової експлуатації іншим особам.

Реалізуючи свій злочинний умисел та користуючись тяжким матеріальним становищем ОСОБА_7 , ОСОБА_5 шляхом обману, зокрема під приводом допомоги у працевлаштуванні, умовив та відвіз його до будинку АДРЕСА_1 , де мешкав.

У подальшому, в період часу із травня по червень місяці 2021 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, незаконно утримував ОСОБА_7 у приміщенні гаражу за адресою свого проживання у АДРЕСА_1 , а також, використовуючи уразливий стан особи, з метою експлуатації, з використанням примусу у вигляді психологічного тиску та обману у вигляді обіцянок виплатити грошові кошти за виконану роботу, передавав ОСОБА_7 іншим особам за грошову винагороду для трудової експлуатації на території м. Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області. Отримані за виконану ОСОБА_7 роботу грошові кошти ОСОБА_5 залишив собі.

25.11.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук, Полтавської області, громадянину України, українцю, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КПК України:

Тобто, ОСОБА_5 підозрюється у передачі людини, з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану.

Підставою для застосування запобіжного заходову є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні особою кримінального правопорушення, яке кваліфікується як тяжкий злочин, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, надавши повідомлення про зміну раніше повідомоленої та нову підозру від 29.11.2021 року ОСОБА_5 за ч.1 ст. 149 та ч.2 ст. 149 КК України.

Підозрюваний та його захисник просили обрати підозрюваному запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою, завуживши, що повідомлення про зміну раніше повідомоленої та нову підозру від 29.11.2021 року ОСОБА_5 за ч.1 ст. 149 та ч.2 ст. 149 КК України було вручено підозрюваному у відсутності захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується (пункти 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, далі - також КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1 статті 183 КПК).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини 2 статті 183 КПК).

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1 частини 4 статті 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Перевіряючи обґрунтованість ризиків, на які послався в клопотанні слідчий та надав пояснення прокурор, слідчий суддя вважає недоведеним ризик можливого вчинення нового злочину, пов`язаного із трудовою експлуатацією осіб, з числа незахищених верств населення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

При розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставин передбачених, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею не було встановлено достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і на які вказує прокурор у судовому засіданні, а саме те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором у судовому засіданні та слідчим у клопотанні не було надано суду відповідних, беззаперечних доказів відповідної аргументації, що у своїй сукупності дозволять зробити висновок про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК та необхідність взяття під варту підозрюваного.

Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має визначене місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, не був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказане, а також те, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, матір дітей, цивільна дружина підозрюваного, не працює.

На переконання слідчого судді, слідчим в суді не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання існуючих ризиків і існує необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Об`єктивні дані про наявність таких обставин в матеріалах клопотання відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому існує обставина, передбачена п. 1,2 ч.1 ст. 194 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, існують підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки особи з покладенням на підозрюваного певних обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України. Про такий висновок слідчий суддя приходить виходячи з підозри та даних про особу підозрюваного.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 181, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:
у задоволенні клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування №00000322, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 146 КК України про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 22.00 год. до 06.00 год., в межах строку досудового розслідування з 08.12.2021 по 25.01.2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну, утриматися від спілкування з свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора і в їх присутності.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 25.01.2022 року.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1