справа № 156/25/21
провадження № 1-кп/156/45/21
ВИРОК
Іменем України
03 вересня 2021 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000001 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.01.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі, Іваничівського району, Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
30.12.2020 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_6 , умисно через незачинені вхідні двері проник у житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , де викрав жіночий гаманець вартістю 120 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 70 грн. Під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 був помічений власницею будинку, яка намагалася припинити його протиправні дії, однак він відштовхнув ОСОБА_6 , після чого вибіг з будинку з викраденим гаманцем та грошима. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 190 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що раніше часто бував у потерпілої, оскільки допомагав їй по господарству і вона неодноразово запрошувала його до будинку на обід. Тому достеменно знав план будинку. 30.12.2020 року близько 17 год. 00 хв. він прийшов до ОСОБА_6 з метою позичити в неї грошові кошти. Деякий час стукав у двері і гукав власницю, однак ніхто не відчиняв. Він, відкривши двері, які були не зачинені, минаючи веранду зайшов до кімнати будинку ОСОБА_6 . Ні на веранді, ні в кімнаті будинку нікого не було. В кімнаті на столі він побачив гаманець потерпілої, в якому було 70 гривень, і, взявши його, пішов до виходу будинку. На виході з будинку він зустрів ОСОБА_6 , яка, побачивши його, здійняла ґвалт. Відсторонивши потерпілу, він пішов в магазин, де витратив наявні у гаманці гроші. Гаманець ОСОБА_6 викинув біля сусіднього з магазином будинку. Зазначив, що шкода ОСОБА_6 ним відшкодована у повному обсязі. Він купив потерпілій новий гаманець і декілька разів просив у неї вибачення. У вчиненому щиро кається, просив суд суворо його не карати, повторно такого не вчинятиме.
У матеріалах справи наявна заява від потерпілої ОСОБА_6 , в якій зазначає, що матеріальних претензій до обвинуваченого немає, стосовно призначення покарання покладається на рішення суду.
Окрім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у відкритому викрадені чужого майна, поєднаному з проникненням в житло підтверджується сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення № 25 від 05.01.2021 року (а.с.48);
- протоколом про визнання особи потерпілою від 05.01.2021 року (а.с.49);
- протоколом огляду предмету від 05.01.2021 року з фото таблицями до нього (а.с. 50-51);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2021 року та відеозаписом до нього (а.с.54-56);
- постановою про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 05.01.2021 року відповідно до якої різнокольоровий довгий гаманець визнано речовим доказом (а.с.58).
Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.
Прокурором в судовому засіданні таке обвинувачення підтримано, та зміна обвинувачення, відповідно до ст. ст. 338, 341 КПК України, до суду не надходила.
Так, оцінивши вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, є узгодженими між собою і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу обвинувального вироку, та вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення та кваліфікує його дії ч. 3 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.
При цьому, суд зазначає, що згідно висновку Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 199/6058/18 проникнення, як кваліфікуюча ознака грабежу, передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи всупереч установленому законом порядку).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. У судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, висловив жаль з приводу вчиненого та готовність понести покарання, та під час досудового розслідування добровільно показав за яких обставин та в який спосіб ним було вчинено злочин, надаючи допомогу органам досудового розслідування у встановлені обставин справи, добровільно відшкодував потерпілій шкоду.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення обвинуваченим злочину щодо особи похилого віку.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, його наслідки, вартість та обсяг викраденого, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності; звертався за допомогою до лікаря-психіатра, а з 29.03.2007 року знаходиться на обліку в лікаря-нарколога; має постійне місце проживання, за яким скарг на порушення ним громадського порядку не надходило; має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких з інвалідністю.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, конкретних вищенаведених обставин справи, розміру викраденого та зазначеного у досудовій доповіді органу пробації висновку про можливість виправлення без позбавлення волі на певний строк, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією частини статті, якою встановлено відповідальність за вчинений ним злочин, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням, у відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, оскільки сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що в даному конкретному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, обвинувачений заслуговує на довіру суду та можливим є його виправлення без відбування покарання, тобто зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення воля на строк 4 (чотири) роки з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Речовий доказ різнокольоровий довгий гаманець повернути власниці ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1