Номер провадження: 11-сс/813/1261/21
Номер справи місцевого суду: 495/1553/19 1-кс/495/905/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2021 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на постанову слідчого від 07 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000553 від 18 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на постанову слідчого від 07 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000553 від 18 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що під час досудового розслідування встановлено відсутність усіх ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України, а досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000553 від 18 липня 2016 року проведено у відповідності з вимогами КПК України повно, об`єктивно та всебічно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та наводить наступне:

- слідчий залишив поза увагою, що на теперішній час на неї здійснюється тиск зі сторони сусідів та за даним фактом розпочато кримінальне провадження;

- по зазначеному кримінальному провадженню органом досудового розслідування не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, зокрема не проведено очну ставку зі всіма свідками по справі;

- на проведення судово-психіатричної експертизи потерпіла погодилась під тиском слідчого ОСОБА_10 та процесуального керівника ОСОБА_11 ;

- після отримання результатів судово-психіатричної експертизи слідчий не з`ясував думку потерпілої щодо результатів експертизи та необхідності проведення експертизи, а одразу закрив кримінальне провадження.

На підставі наведено ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Крім того, апелянт просить суд надати їй строк для проходження додаткової амбулаторно- психіатричної експертизи.

Позиції учасників судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що постанова слідчого є законною та обґрунтованою.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України законом визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею районного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими цим Кодексом.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як передбачено ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог зазначених норм права та дійшов правильних висновків про відсутність підстав для скасування постанови слідчого.

Зважаючи на те, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Апеляційний суд приймає до уваги положення ч. 5 ст. 40 КПК України якими визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Тобто, об`єм проведених слідчий дій визначається ним самостійно, або відповідно до ч. 4 цієї статті, він зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Відомості по кримінальному провадженні №0000553 внесено до ЄРДР 18 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України за фактом незаконного поміщення ОСОБА_6 до обласної психіатричної лікарні № 4, у період з 14.10.2019 року по 31.12.2019 року.

Частиною 1 статті 151 КК України передбачено відповідальність за поміщення в заклад з надання психіатричної допомоги завідомо психічно здорової людини.

Жодна людина не може бути поміщена в психіатричний заклад інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, у таких випадках, як: за рішенням суду в порядку виконання примусового заходу медичного характеру або для примусового лікування (ст. ст. 92 -96); за рішенням суду для лікування особи, визнаної хворою на наркоманію, яка ухиляється від добровільного лікування або продовжує після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря, та поведінка якої є небезпечною; за висновком медико-експертної комісії для лікування у центрі медико-соціальної реабілітації неповнолітніх віком від 11 років, які вживають алкоголь чи наркотики; для визначення психічного стану обвинуваченого (підозрюваного) за наявності у справі даних, які викликають сумніви щодо його осудності; в порядку примусової госпіталізації осіб, хворих на психічні захворювання. В інших випадках поміщення людини в психіатричний заклад є незаконним.

З об`єктивної сторони злочин полягає в суспільно-небезпечних діях - незаконному поміщенні в психіатричний заклад завідомо психічно здорової людини. Способами вчинення можуть бути насильство, погрози, обман, фальсифікація документів тощо. Психіатричний заклад - це психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. Поміщення в психіатричний заклад означає поміщення у відповідний стаціонар такого закладу для здійснення обстеження стану психічного здоров`я особи, діагностики, лікування і нагляду за нею.

Потерпілим від цього злочину є тільки психічно здорова особа. Цей факт, що випливає із конструкції ст. 151, вимагає обов`язкового ретроспективного встановлення відсутності підстав для поміщення відповідної особи, в психіатричний заклад. Не обов`язково, щоб особа була цілком психічно здоровою, тим більше, що межа між окремими психіатричними і неврологічними захворюваннями (скажімо, такими як органічне і епілептичне слабоумство, корсаковський і епілептичний психоз) є надто тонкою. Головне, щоб стан особи не вимагав поміщення її в психіатричний заклад. У разі незаконного поміщення особи в інший, не психіатричний, заклад закритого типу відповідальність може настати за ст. 146 як за незаконне позбавлення волі.

Як встановлено в суді першої інстанції, згідно постанови старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 07 жовтня 2020 року, закрито кримінальне провадження №0000553, яке внесене до ЄРДР 18 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 77-80 т. 1).

В обґрунтування вказаного процесуального рішення слідчий зазначив, що під час досудового розслідування з метою встановлення усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого для ст. 151 Кримінального кодексу України, була призначена амбулаторна психіатрична експертиза відносно потерпілої ОСОБА_6 , проведення якої було доручено КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», яка мала на меті встановлення стану психічного здоров`я потерпілої ОСОБА_6 саме на момент її недобровільної госпіталізації в психіатричний заклад.

З висновку судово-психіатричних експертів № 319 вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її недобровільної госпіталізації в психіатричний стаціонар страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді «Маячного розладу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F22 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) та за своїм психічним станом представляла собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Дане хронічне психічне захворювання, за своїми проявами (наявною симптоматикою, повною відсутністю потерпілої до критики свого стану) було тяжким та передбачало надання медичної допомоги виключно в умовах психіатричного стаціонару. У зв`язку з відсутністю критики до хвороби, негативного (що напряму пов`язане з маячними ідеями) ставлення до надання необхідної допомоги потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була здатна усвідомлювати значення інформації про характер психічного розладу, цілі, методи, включаючи альтернативні, і тривалості рекомендованого лікування, а також про можливий ризик, побічні ефекти та очікувані результати. Потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом, не була здатна дати інформовану добровільну згоду на медичне втручання.

Таким чином, відсутня суб`єктивна сторона злочину. Відсутня вина - прямий умисел, за якого винний усвідомлював, що помішує в психіатричний заклад завідомо психічно здорову людину і бажав цього (а.с. 81-93 т. 1).

Отже, за результатами судового розгляду слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що досудове розслідування було проведено слідчим повно та всебічно, а прийняте слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, є об`єктивним і правильним, з огляду на мотиви та обґрунтування, викладені в оскарженій постанові слідчого.

Жодних доводів, які можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі тих, які дають підстави вважати, що слідчим суддею при розгляді скарги не були враховані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді зазначеної скарги, в апеляційній скарзі не наведено.

Потерпіла в поданій апеляційній скарзі наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними та результатами проведеного досудового розслідування.

Згідно чинного законодавства основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Відповідно слідчим були здійснені всі можливі слідчі дії для з`ясування обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ознак складу кримінальних правопорушень, які були відображені в постанові.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді немає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 303, 370, 379, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задовлення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2021 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на постанову слідчого від 07 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000553 від 18 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4