Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
смт. Романів 4 листопада 2021 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Романівського районного суду Житомирської області від 13.08.2019 року за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) із застосуванням положень статті 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Романівського районного суду Житомирської області від 20.11.2019 року за частиною 2 статті 185 КК України із застосуванням положень статті 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України, -
В ході судового провадження прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Зокрема, даний запобіжний захід прокурор вважає за необхідне продовжити з метою запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та спробам останнього переховуватися від суду.
Обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки на даний час відсутні передбачені статтею 177 КПК України ризики і відпала необхідність у застосуванні до нього такого виняткового запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали клопотання сторони захисту, а потерпілий ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання прокурора.
Суд, заслухавши клопотання про продовження запобіжного заходу та клопотання про зміну запобіжного заходу, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ухвали Романівського районного суду від 17 вересня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено по 15 листопада 2021 року включно.
ОСОБА_8 є раніше судимою особою, обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого умисного злочину в період іспитового строку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Обвинувачений не має постійного джерела доходів та місця роботи, має слабкі соціальні зв`язки, не одружений, посередньо характеризуються за місцем проживання.
Існування ризиків вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та переховування від суду підтверджується тією обставиною, що стороною обвинувачення останній обвинувачується у вчиненні правопорушення щодо власності в період іспитового строку, визначеного на підставі статті 75 КК України, що передбачає можливість призначення йому покарання, пов`язаного із позбавленням волі.
Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд приходить до можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попередніх рішень про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою та продовження їх дії, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Судом враховується, що самого по собі тяжкого обвинувачення не достатньо для продовження тримання під вартою особи, а ризики, які були вагомими на час обрання запобіжного заходу і при його продовженні на даний час безперечно зменшились. Зокрема не підтверджується можливість впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого, оскільки допит останніх судом уже проведено.
За таких обставин суд вважає, що продовження тримання під вартою обвинуваченого буде межувати зі свавіллям, а тому відносно обвинуваченого може бути змінено на більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить нівелювання ризиків.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 КПК України, що в свою чергу забезпечить належну поведінку обвинуваченого на час розгляду справи в суді.
З змістом частини 5 статті 202 КПК України, у разі постановлення судом ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 9, 177, 178, 181, 194, 331, 370, 372КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання строком на 60 діб, тобто до 02.01.2022 включно, та покласти на нього наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду;
- прибувати за кожним викликом суду;
- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти із залу суду, негайно.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт направити до Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області для виконання вимог частини 4 статті 181 КПК України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8».
Ухвала суду про зміну запобіжного заходу як така, що постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий ОСОБА_1