У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого відділу розслідування злочину у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000346, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 серпня 2021 року, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу розслідування злочину у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні №0000346, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 серпня 2021 року, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано наступним: 31 липня 2021 близько 17 години 20 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «INFINATI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Н-09» сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Іршава. Проїжджаючи відрізок автодороги в районі 4 км, даної автодороги, що навпроти АЗС «АВІАС», за адресою: с. Верхній Коропець, вул. Мукачівська, 1 А, Мукачівського району, Закарпатської області, знаходячись в стадії обгону, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.10, «безпечна швидкість», «розділювальна смуга», 2.3 б), 2.9 (а), 10.1, 12.1 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, здійснив обгін на забороненій дорожньою розміткою ділянці автодороги, знаходячись на зустрічній смузі руху допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MAZDA» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, тобто в сторону м. Іршава, Закарпатської області по свій смузі для руху та виконував маневр лівого повороту заїзду до АЗС «АВІАС», про що завчасно увімкнув світловий покажчик лівого повороту, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній смузі для кожного з автомобілів.
У клопотанні вказано на те, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, передній пасажир автомобіля марки «MAZDA» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , помер на місці події, задній пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, шок. Водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканець АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних травм тіла.
Як вказує слідчий: у результаті ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.10, «безпечна швидкість», «розділювальна смуга», 2.3 б), 2.9 (а), 10.1 12.1 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, якими визначено: п.1.3.-Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5.- Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган; п. 1.10 «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; п. 1.10 «розділювальна смуга» - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. За наявності на розділювальній смузі тротуару по ньому дозволяється рух пішоходів; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9 забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Слідчий зазначає, що невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, «безпечна швидкість», «розділювальна смуга», 2.3 б), 2.9 (а), 10.1 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з смертю ОСОБА_7 , отриманню тяжких тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
У клопотанні вказано на те, що 01 серпня 2021 року органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 Кримінального процесуального кодексу України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_4 , працюючого водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянина України, раніше не судимого. Фактичний час затримання 23 год. 50 хв. 31.07.2021.
01 серпня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України.
03 серпня 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 вересня 2021 року.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України повідомив, що відповідно до ст. 63 Конституції України, він відмовляється від дачі показів, щодо обставин настання даної ДТП.
Слідчий зазначає, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканець АДРЕСА_4 , працюючий водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянин України, раніше не судимий.
Як вказано у клопотанні: вина підозрюваного ОСОБА_5 , обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом інспектора відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 від 31.07.2021; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 31.07.2021; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.08.2021.
15 вересня 2021 органом досудового розслідування подано клопотання до Закарпатської обласної прокуратури, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 01 серпня 2021 року, до трьох місяців, тобто до 01 листопада 2021 року.
21 вересня 2021 року першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_14 , задоволено клопотання слідчого, про продовження строку досудового розслідування та продовжено строк досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до ЄРДР 01.10.2021 за №0000346 , до трьох місяців, а саме, до 01.11.2021.
У клопотанні вказано на те, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні застосування відносно ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.
Слідчий при цьому вказує на наявність наступних ризиків:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду у (п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , а саме ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину;
незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме на потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Слідчий вказує і на те, що ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Слідчий звертає увагу слідчого судді і на те, що ОСОБА_5 , крім вищенаведеного, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, свідомо знехтував інтересами суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, що в свою чергу потягло за собою тяжкі наслідки, у вигляді загибелі ОСОБА_7 .
Так у клопотанні вказано на те, що приймаючи до уваги вищевикладене та те, що у даний час заявлені раніше органом досудового розслідування ризики не зменшилися, підозрюваний ОСОБА_5 відмовився давати покази, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на той самий строк, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі вище викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 36, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194, 197 та 199 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: продовжити строк запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_4 , працюючого водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянина України, раніше не судимого, у межах строку досудового розслідування 01.11.2021 року.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні, та додатково просили, при розгляді даного клопотання врахувати, що постановою заступника прокурора Закарпатської області від 27.08.2021 проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено СУ ГУНП в Закарпатській області. Окрім того, прокурор просив при розгляді клопотання врахувати, що на даний час в рамках вказаного кримінального провадження призначено ряд експертиз, копії постанов долучено до клопотання, висновки за якими не отримано органом досудового розслідування. Разом із тим зауважив, що висновки за результатами призначених експертиз мають важливе значення для досудового розслідування а зокрема кваліфікації дій підозрюваного.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Так, захисник вказує на те, що в матеріалах клопотання відсутні дані, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Враховуючи наявність висновку експертизи згідно якої у останнього не виявлено в крові спирту. Окрім того вважає, що у клопотанні слідчий не наводить обставини які б свідчили про наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України і не посилається на матеріали, що беззаперечно підтверджують ці обставини, а саме щодо можливості вчинити підозрюваним іншого кримінального правопорушення, впливати на свідків, переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Захисник просив при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу звернути увагу на той факт, що підзахисний ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки за місцем постійного проживання, має сім`ю. Окрім того адвокат зазначив, що підозрюваний має намір повністю виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, не чинив будь-яких спроб переховуватися від слідства та суду; не чинив спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не чинив будь-яких спроб незаконно впливати на свідків та експерта у цьому кримінальному провадженні; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, а також не чинив будь-яких спроб вчинити інше кримінальне правопорушення. Адвокат, вважає, що вищезазначені обставини вказують, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена і без застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділу розслідування злочину у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000346, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 серпня 2021 року.
Як встановлено із матеріалів клопотання, 31 липня 2021 близько 17 години 20 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «INFINATI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Н-09» сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Іршава. Проїжджаючи відрізок автодороги в районі 4 км, даної автодороги, що навпроти АЗС «АВІАС», за адресою: с. Верхній Коропець, вул. Мукачівська, 1 А, Мукачівського району, Закарпатської області, знаходячись в стадії обгону, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.10, «безпечна швидкість», «розділювальна смуга», 2.3 б), 2.9 (а), 10.1, 12.1 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, здійснив обгін на забороненій дорожньою розміткою ділянці автодороги, знаходячись на зустрічній смузі руху допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MAZDA» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, тобто в сторону м. Іршава, Закарпатської області по свій смузі для руху та виконував маневр лівого повороту заїзду до АЗС «АВІАС», про що завчасно увімкнув світловий покажчик лівого повороту, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній смузі для кожного з автомобілів.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, передній пасажир автомобіля марки «MAZDA» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , помер на місці події, задній пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, шок. Водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканець АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних травм тіла.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, «безпечна швидкість», «розділювальна смуга», 2.3 б), 2.9 (а), 10.1 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з смертю ОСОБА_7 , отриманню тяжких тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9
01 серпня 2021 року органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 Кримінального процесуального кодексу України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_4 , працюючого водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянина України, раніше не судимого. Фактичний час затримання 23 год. 50 хв. 31.07.2021.
01 серпня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України.
03 серпня 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 вересня 2021 року.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України повідомив, що відповідно до ст. 63 Конституції України, він відмовляється від дачі показів, щодо обставин настання даної ДТП.
Постановою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури, здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено СУ ГУНП в Закарпатській області.
Постановою першого заступника Закарпатської обласної прокуратури, ОСОБА_16 , продовжено строк досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000346 від 01 серпня 2021 року, у якому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомлено про підозру, до трьох місяців, тобто до 01 листопада 2021 року.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканець АДРЕСА_4 , працюючий водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянин України, раніше не судимий.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом інспектора відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 від 31.07.2021; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 31.07.2021; довідкою від 31.07.2021 року, згідно якої у ОСОБА_5 алкотест драгер показав наявність 1,82 промілє, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.08.2021.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

01 серпня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, а саме в порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, сп`яніння що знижує увагу та швидкість реакції, що вони спричинили смерть потерпілого.
Згідно матеріалів клопотання постановами слідчого у даному кримінальному провадженні призначено: від 01.08.2021 судово-медичну експертизу; від 03.08.2021 судово-автотехнічні експертизи; від 03.08.2021 судову транспортно-трасологічну експертизу.
Разом і з тим, на даний час вказані експертизи не проведені, органу досудового розслідування не надано відповідних висновків.
Слідчий суддя вважає доведеним, що завершити досудове розслідування до 29.09.2021,до закінчення строку дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст. 283 КПК України, не можливо, у зв`язку із об`єктивними причинами.
В судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили що всі експертні дослідження судової авто-технічної експертиз та транспортно-трасологічної експертизи повинні бути закінченні протягом двох тижнів. Крім того, просили врахувати, що з огляду на наявність висновку №1714, який було отримано органом досудового розслідування тільки зараз, згідно якого «в крові трупа ОСОБА_5 » не виявлено спирти та наявності розбіжностей з довідкою від 31.07.2021 року, згідно якої у ОСОБА_5 алкотест драгер показав наявність 1,82 промілє у ОСОБА_5 , є необхідним уточнення питань у призначеній експертизі медичного стану підозрюваного. Та встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 . Додатково проводяться вилучення тимчасовим доступом відеофіксації з місця події. При отриманні всіх відеозаписів буде призначено автотранспортно-трасологічна експертиза ще одна. Крім того, просили врахувати, що вказане кримінальне провадження передано слідчому два тижні тому, з огляду на такі строки встигнути раніше призначити такі експертизи не було.
Крім цього, у даному кримінальному провадженні, необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та здійснити його вручення, що потребує додаткового часу та вказане не можливо здійснити до зазначеного вище строку.

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, для забезпечення виконання завдання кримінального провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і в подальшому судового розгляду.
При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказаним на те, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, задній пасажир автомобіля марки «MAZDA» моделі «323» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказаного транспортного засобу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, шок. Водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканець АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних травм тіла.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.3 ст. 286-1 КК України, належить до тяжких злочинів, оскільки санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі КПК України).

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність підстав вважати, що він перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає, що з наведеного вище можна дійти висновку, про наявність підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене нею діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останнбому вини у вчинені вище вказаного злочину.
Слідчий суддя вважає, що існує також ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного із свідками у даному кримінальному провадженні, потерпілими, понятими, експертами та спеціалістами, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий, одружений має двох неповнолітніх дітей на утриманні.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Окрім того, вчинення злочину стало наслідком усвідомленого ігнорування ОСОБА_5 вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в результаті якого спричинило смерть одного потерпілого,та численні тілесні ушкодження ще одному потерпілому який є неповнолітній, а у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю, а також наявність обставин які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту про відсутність підстав вважати підозру обгрунтованою, не є підставою відмови в обранні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строків строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя також враховує, що в даному кримінальному провадженні є необхідність в проведені ряду судових експертиз, та інших процесуальних дій, а також те, що строки досудового розслідування відповідно до постанови першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури продовжено до 01 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та такі можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

Слідчим суддею враховані конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , враховує також, що вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, отже, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 , строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування а саме до 31.10.2021 року.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочину у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000346, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 серпня 2021 року, погоджене прокурором прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_4 , працюючого водієм в ТОВ «Автокомплект», громадянина України, раніше не судимого, у межах строку досудового розслідування а саме до 31.10.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1