Справа 367/639/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3754/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 жовтня 2021 року включно.
Дане рішення мотивовано тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшили свого існування, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи ту обставину, що ще не допитані потерпілі та свідки, та обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працював до затримання, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідним є продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 указав на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованого продовження існування жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, апелянт указав, що він щиро розкаявся у вчиненому, має стійкі соціальні зв`язки, простійне місце проживання, працевлаштований хоча і не офіційно, однак має стабільний дохід, завдані збитки кримінальним правопорушенням відшкодував, а відтак вважав, що домашній арешт зможе цілком забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів провадження питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність неповнолітньої дитини та дружини, а також наявність постійного місця проживання не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.
Також колегія суддів враховує те, що ризики, із якими пов`язувалось застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не припинили свого існування. Зокрема, колегія суддів вважає, що ризик переховування ОСОБА_6 від суду є доволі великим. Цей ризик обумовлюється суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні поставлених йому у вину кримінальних правопорушень. Конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, що поставлені у вину обвинуваченому ОСОБА_6 підтверджують існування ризику його переховування від суду. При оцінці даного ризику колегією суддів також враховується існування реальної можливості переховуватись враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави.

Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Також колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки останній ще не допитані судом.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині необхідності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що до обвинуваченого було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та в разі внесення застави він підлягає звільненню з-під варти.

Враховуючи викладене, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 серпня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 жовтня 2021 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4