Справа № 939/2345/20
УХВАЛА
Іменем України

17 січня 2022 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 30 квітня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луб`янки Бородянського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

В ніч з 29 квітня на 30 квітня 2020 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, він, перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на подвір`ї автомобіль марки "ВАЗ-2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 року випуску, бежевого кольору, який перебував у користуванні ОСОБА_6 , після чого у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, в ніч з 29 квітня на 30 квітня 2020 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 проник на огороджену парканом територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до розташованого на вказаній території автомобіля марки "ВАЗ-2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 року випуску, бежевого кольору, який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , відчинив незачинені на замок ліві передні водійські дверцята та сів до салону зазначеного автомобіля. Знаходячись на передньому водійському сидінні автомобіля марки "ВАЗ-2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 року випуску, бежевого кольору, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому майнової шкоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно, вирвавши замок запалювання запустив, двигун зазначеного автомобіля, тим самим встановив контроль над вказаним автомобілем та отримав можливість здійснювати на ньому рух та керувати ним, після чого, керуючи вказаним автомобілем, відкривши ворота виїхав з подвір`я домоволодіння та поїхав на ньому у напрямку с. Луб`янки Бородянського району Київської області, отримавши можливість ним вільно володіти та користуватися.
Заволодівши автомобілем марки "ВАЗ-2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 рої випуску, бежевого кольору, вартістю 17906 грн 20 копійок, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим автомобілем на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 10 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 січня 2021 року і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2021 року і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 квітня 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.
За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 липня 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 22 червня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 серпня 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 30 вересня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 листопада 2021 року і при цьому був залишений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 105100 гривень.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 24 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2022 року і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 68100 гривень.

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на шістдесят днів. Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час ризики та обставини, які враховувалися при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , не зменшилися, зокрема, існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, ризики незаконного впливу на потерпілого, свідків, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Крім того, на даний час на розгляді в Бородянському районному суді Київської області перебуває ще одне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 396 КК України (до зміни обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України), в ході якого ОСОБА_4 систематично не з`являвся до суду без поважних причин. Оцінюючи в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Своє клопотання захисник адвокат ОСОБА_5 обґрунтовував тим, що сторона захисту не погоджується з кваліфікацією цього кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки дії обвинуваченого, на думку захисту, мають кваліфікуватися за ч. 1 ст. 289 КК України. Крім того на сьогодні відпали ризики, які існували на день обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 вже рік і місяць утримується під вартою без вагомих на те підстав і за час тримання його під вартою нарікань на його поведінку зі сторони адміністрації ДУ "Київський слідчий ізолятор" немає, що свідчить про його виправлення, і крім того, саме тримання ОСОБА_4 під вартою більше року повинно розцінюватися як зменшення цих ризиків. ОСОБА_4 має постійне місце проживання і постійне місце роботи, а тому обставини, за якими йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою значно змінилися. Також ОСОБА_4 проживав з матір`ю та бабою, які потребують догляду за станом здоров`я, тому він має тісні соціальні зв`язки. Ствердження сторони обвинувачення, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки на даний час на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , на думку захисту, не може бути обґрунтуванням продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, так як його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України,було змінено на ч. 1 ст. 396 КК України і сам ОСОБА_4 не зацікавлений ні у здійсненні тиску на когось з учасників кримінального провадження, ні в ухиленні від суду, оскільки такі його дії будуть розцінюватися стороною обвинувачення та судом як доказ вини у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас захисник зазначив, що у випадку обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу він зможе вести нормальний спосіб життя, доглядати за хворими рідними.

До суду також надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт або зменшення розміру визначеної застави - до 40 тис. гривень.

Своє клопотання обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що всі твердження про існуючі ризики є необґрунтованими і не можуть бути прийняті до уваги під час розгляду клопотання про продовження строку тримання його під вартою. Він є єдиним годувальником в сім`ї, має на утриманні двох тяжкохворих родичів - матір та бабу, а тому його перебування під вартою ставить під загрозу їх життя і здоров`я. Також зазначив у своєму клопотанні, що визначена сума застави є значно вищою від суми збитку, а тому такий розмір застави є непропорційно високим і не відповідає заявленій шкоді, у зв`язку з чим просив змінити розмір застави і визначити її у розмірі 40 тис гривень, оскільки саме ця сума є адекватною гарантією проведення подальшого судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання повністю підтримав, щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу і зменшення розміру застави заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, своє клопотання повністю підтримав і також повністю підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора і просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір визначеної раніше застави.

Вислухавши думки сторін, вивчивши клопотання і оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справіта переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи репутацію та дані про особу обвинуваченого, який на момент затримання не мав постійного джерела доходів, враховуючи, що відносно ОСОБА_4 в суді на розгляді є інше кримінальне провадження, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам.

Надані стороною захисту та обвинуваченим ОСОБА_4 обґрунтування своїх позиції щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, на думку суду, не є тими обставинами, які виключають зазначені ризики і не спростовують висновків суду про доцільність та необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 зазначеного запобіжного заходу, а тому суд вважає за необхідне клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_4 в частині зміни запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення, а клопотання прокурора задовольнити і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу, розмір якої має достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у раніше визначеному розмірі - тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 рік, що становить 68100 гривень.
Суд звертає увагу, що запропонований обвинуваченим ОСОБА_4 розмір застави в межах 40 тис. гривень є меншим за визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України мінімальний розмір застави за тяжкий злочин.
Також, враховуючи, що застава може бути внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 18 березня 2022 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень, яка може бути внесена в національній грошовій одиниці протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (Отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача: UA 0018661).
У разі внесення застави покласти наОСОБА_4 такі обов`язки:прибувати за кожною вимогою до суду;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, які він зобов`язаний виконувати з моменту звільнення з під варти, внаслідок внесення застави, застава звертається в дохід держави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_7