Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/937/21
У Х В А Л А
14 лютого 2022 року смт.Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив кримінальне провадження призначити до судового розгляду, потерпілі та представник потерпілої щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, посилаючись на не зазначення в обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, також посилається на відсутність у реєстрі матеріалів кримінального провадження інформації про залучення до провадження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , ознайомлення його з матеріалами провадження та прийняття рішення щодо його клопотання, крім того, вважає, що має бути визнано незаконним залучення до участі у провадженні потерпілих.

Обвинувачений вимоги цього клопотання підтримав.

Решта учасників провадження щодо повернення обвинувального акту прокурору заперечували.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов такого висновку.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено. Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не суто формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Із обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , вбачається, що він містить усі відомості, передбачені статтею 291 КПК України, та у ньому зазначено всі обставини, які прокурор вважав встановленими.

Водночас, наведені стороною захисту підстави для повернення обвинувального акту суд не вважає достатніми для прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, порушень вимог КПК України, які б унеможливили призначення до судового розгляду, не встановлено, а отже в задоволенні клопотання про його повернення слід відмовити.

Отже, аналіз наведених положень закону свідчить про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для його повернення не встановлено, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, а тому наявні достатні підстави для призначення цього кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, захисником обвинуваченого подано клопотання про повернення незаконно утримуваного майна, в якому останній просив визнати незаконною ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 14 вересня 2021 року про накладення арешту на автомобіль марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , а також повернути останньому зазначений автомобіль.

Обвинувачений вимоги цього клопотання підтримав.

Решта учасників провадження щодо задоволення клопотання заперечували.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених, зокрема, статтями 170-174 глави «Арешт майна» цього Кодексу.

Зі змісту пояснень захисника обвинуваченого та ухвали суду від 14 вересня 2021 року, доданої до клопотання, убачається, що на належний обвинуваченому автомобіль було накладено арешт в порядку статей 170-174 КПК України, якими й має визначатись порядок повернення обвинуваченому належному йому речового доказу.

Так, статтею 174 КПК України визначаються підстави та порядок скасування арешту майна.

Враховуючи те, що стороною захисту у поданому до суду клопотанні не ставиться питання про скасування арешту майна, за наслідками розгляду якого майно може бути повернуто його власнику, суд вважає, що клопотання про повернення майна є безпідставним. При цьому, суд заважає на те, що нормами КПК України не передбачено можливості визнання незаконною ухвали слідчого судді суддею першої інстанції, а тому приходить до висновку, що клопотання захисником обвинуваченого про повернення майна задоволенню не підлягає.

Крім того, суд враховує те, що згідно реєстру матеріалів кримінального провадження зазначений автомобіль під час досудового розслідування було повернуто обвинуваченому, який в підготовчому судовому засіданні пояснив, що ухвалою суду було частково скасовано накладений арешт й повернуто автомобіль в його користування.

Також захисником обвинуваченого подано скаргу на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора, в якій він просить визнати незаконними: проведення огляду (обшуку) належного ОСОБА_7 домоволодіння та автомобіля та протокол огляду; постанову слідчого ОСОБА_9 від 15 вересня 2021 року про призначення експертизи технічного стану транспортного засобу - автомобіля марки ««RENAULT MASTER», д/н НОМЕР_1 ; висновок експерта ОСОБА_10 від 21 вересня 2021 року №СЕ 19/106-21/9548-ІТ; постанову слідчого ОСОБА_9 від 13 вересня 2021 року про визнання належного ОСОБА_7 автомобіля речовим доказом та долучення його до матеріалів справи; клопотання слідчого ОСОБА_9 від 13 вересня 2021 року про арешт майна, належного ОСОБА_7 , автомобіля марки «RENAULT MASTER» д/н НОМЕР_1 ; залучення до кримінального провадження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та допит їх в якості потерпілих; відібрання зразків для проведення експертизи у ОСОБА_4 ; постанову прокурора ОСОБА_3 від 22 листопада 2021 року про відібрання зразків у ОСОБА_4 для експертного дослідження; протокол отримання зразків для експертизи, складений 22 листопада 2021 року слідчим ОСОБА_9 ; постанову слідчого ОСОБА_11 від 22 листопада 2021 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи; проведення 01 жовтня 2021 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 ; протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_7 від 01 жовтня 2021 року; винесення 15 вересня 2021 року слідчим ОСОБА_9 постанови про призначення експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригод та відповідної постанови; проведення експертом ОСОБА_13 судової інженерно-транспортної експертизи та висновок експерта від 28 жовтня 2021 року № СЕ-19/106-21/1066- ІТ; ознайомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження, складення та затвердження обвинувального акта.

Вимоги скарги мотивує тим, що процесуальні дії та рішення слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні проведені з порушенням норм КПК України, а тому ці рішення та дії, а також докази, здобуті внаслідок їх ухвалення, є незаконними.

Обвинувачений вимоги скарги підтримав, інші учасники підготовчого судового засідання щодо задоволення скарги заперечували.

Заслухавши думку учасників, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можливість оскарження яких не передбачена частиною першою цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Разом з тим, підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення органу досудового розслідування та прокурора, оскільки відповідно до статей 314-316 КПК України з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду. Отже, викладені у вказаних скаргах факти та обставини не можуть бути предметом дослідження судом під час підготовчого судового засідання.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне визнати скаргу на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора передчасною й відмовити у її задоволенні. При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.

Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання подали суду письмові заяви про залучення їх до провадження як потерпілих, та спільне клопотання про визнання кількох осіб потерпілими, мотивуючи тим, що є батьками померлого ОСОБА_14 .

Представник ОСОБА_4 заяву та клопотання довірительки підтримав, прокурор щодо задоволення цих заяв та клопотання не заперечував.

Обвинувачений та його захисники щодо залучення до провадження зазначених вище осіб як потерпілих заперечували.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За правилами абзацу 1 частини 6 цієї статті, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою (абзац перший частини 7 статті 55 КПК України).

З огляду на викладене, й враховуючи те, що внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , настала смерть ОСОБА_14 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що останніх слід залучити до провадження як потерпілих.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до початку підготовчого судового засідання подали позовні заяви до ОСОБА_7 про стягнення відповідно моральної шкоди в сумі 500000 гривень, та матеріальної шкоди в сумі 12310 гривень, моральної шкоди в сумі 500000 гривень.

Захисник обвинуваченого подав відзив на зазначені позовні заяви. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 подали відповіді на відзив.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Отже, суд дійшов висновку, що зазначені вище позовні заяви слід прийняти до розгляду у кримінальному провадженні.

Також у підготовчому судовому засіданні обговорено питання про необхідність надання органом з питань пробації досудової доповіді щодо обвинуваченого.

Згідно частини 1 статті 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь за правилами частини другої цієї статті складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Учасники щодо доручення органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого не заперечували.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, й враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, а також те, що під час підготовчого судового засідання не встановлено випадків, передбачених частиною 4 статті 314-1 КПК України, коли досудова доповідь не складається, суд вважає, що складання органом пробації досудової доповіді у даному кримінальному провадженні буде відповідати інтересам обвинуваченого.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України, до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Народицького районного суду Житомирської області на 12:00 год. 03 березня 2022 року.

Залучити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України, як потерпілих.

Прийняти цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди до розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України.

Прийняти цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК України.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, представника потерпілої, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, свідків.

Доручити Овруцькому міськрайонному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області у строк до 03 березня 2022 року скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: с.Старий Дорогинь Коростенського району Житомирської області.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення незаконно утримуваного майна.

Відмовити в задоволенні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_15