Провадження № 11-кп/824/2828/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Макарівського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не офіційно працює, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.11.2008 Голосіївським районним судом міста Києва за ч.2 ст.187, ч 3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців,-
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, в обвинуваченого ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою поліпшення свого матеріального становища. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 20.09.2020 приблизно о 05 год. 35 хв., маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, проходячи повз автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який було припарковано біля приватного угіддя, що по вул. Садова, 18, буд. 74 у м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник до даного автомобілю та з метою обернення на свою користь, викрав з даного автомобіля: електро-пилу «Forte FES 24-40», серійний номер 101701775; пилу циркулярну РЦ-180, серійний номер НОМЕР_2 ; три викрутки; один молоток; одні плоскогубці; одну сокиру; два амортизатори, а також викрав бокове ліве дзеркало заднього виду зазначеного автомобіля, яке відкрутив, а всього майна на загальну суму 15 000 грн. Вказане викрадене майно ОСОБА_7 поклав на велосипед, який на той час знаходився при ньому та попрямував до сусіднього угіддя за адресою: АДРЕСА_3 , де він був затриманий власником даного угіддя.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки. Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2,4 ч.3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 час перебування його під вартою з 20.09.2020 до 22.09.2020. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, апеляційна скарга подається з підстав неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному звільненні ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Прокурор стверджує, що судом першої інстанції не належно враховано вид кримінального правопорушення, характер суспільної небезпечності особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 відповідно до ст.12 КК України, вчинив тяжкий злочин, будучи засудженим за вчинення корисливих злочинів до покарання у вигляді позбавлення волі, маючи не погашену та не зняту в установленому порядку судимість. Таким чином ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.
Крім того, судом першої інстанції не враховані обставини, що ОСОБА_7 не працює, не одружений, а також у обвинуваченого відсутні соціальні та родинні зв`язки.
Апелянт вважає, що вказані вище обставини свідчать про суспільну небезпеку особи ОСОБА_7 та необхідність призначення йому покарання лише з реальним його відбуттям, саме такий захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, пояснивши, що вважає за недоцільне позбавляти волі обвинуваченого,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Переглядаючи вирок суду в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст.65 КК України, та повною мірою врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та повному відшкодуванні завданої шкоди потерпілому, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання за яким характеризується посередньо, працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обґрунтовуючи висновок про застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, суд врахував конкретні обставини вчинення обвинуваченим злочину, його особу, зокрема, його вік, ставлення до вчиненого, а також позицію потерпілого, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх умов і підстав для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням.

Отже, на переконання колегії суддів, прийняте судом першої інстанції рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України мотивовано належним чином, а тому викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а також звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не спростовують висновків суду щодо можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, в умовах застосування до нього положень ст.ст.75, 76 КК України.
Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення ним злочину, який докорінно поміняв свій спосіб життя, працює малярем, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, допомагає потерпілому по господарству, має бажання перевиховатися та виправитися, колегія суддів вважає, що призначати ОСОБА_7 покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства є недоцільним.
За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки апеляційна скарга не містить належного обґрунтування та переконливих доводів щодо незаконності вироку в частині застосування положень ст.75 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4