ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1942/21 Справа № 203/3759/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року про часткове задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу було задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою його фактичного та постійного місця проживання: АДРЕСА_2 на строк до 23 грудня 2021 року включно, заборонено підозрюваному протягом вказаного строку залишати зазначене місце проживання в період часу з 22.00 год. до 06.00 год.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчий суддя визнав доведеними ризики, передбаченими п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, але при цьому було враховано те, що з моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру минуло більше місяця.
Слідчий суддя врахував і дані підозрюваного, зокрема його вік, що останній раніше не судимий, працевлаштований, має на утримання малолітню дитину 2017 року народження, має постійне місце проживання.
Прокурором не було доведено наявності підстав, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання наявним ризикам, застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2021 року про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання в період з 22:00 години по 06:00 годин - скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обрати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі заподіяних збитків, а саме: 50 395 716 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинив вперше і за яке законом передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 7 до 12 років.
На думку сторони обвинувачення, судом не в повній мірі оцінено ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, зазначивши, що з моменту повідомлення ОСОБА_9 про підозру минуло більше місяця.
Разом з тим поза увагою суду, залишився той факт, що клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано відразу після повідомлення ОСОБА_7 про підозру з дотриманням вимог положень статті 184 КПК України.
При цьому на судове засідання, яке відбулось лише 30.11.2021 року стороною захисту жодних оригіналів підтверджуючих документів не надано, що жодним чином не може свідчити про поважність пропуску судових засідань та підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування.
ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, враховуючи це застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найтяжчого запобіжного заходу, слід розглядати як крайню необхідність, оскільки всі інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, судом не враховано, що докази щодо причетності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення продовжують збиратись. Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей і документів, які мають істотне значення для кримінального провадження.
До початку судового засідання від підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника надійшла заява в якій останні відмовляються від апеляційної скарги.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в апеляційному порядку не розглядається.
28 грудня 2021 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_10 діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про розгляд апеляційної скарги прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким злочином на підставі ст. 12 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину та постійне місце проживання.
Також слідчий суддя цілком вірно зазначив, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеними ризики, передбачений п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Це дає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але не є достатнім для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4