Справа № 635/8972/19
Провадження по справі №1-кп/635/429/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор звернулась до суду із клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці, з покладанням на останнього на підставі ч.5 ст. 194 КПК України наступних обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотання зазначила, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонено залишати житло та відлучатися з населеного пункту, в якому він мешкає, а також покладено обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; невідкладно повідомляти суд про зміну свого місця проживання. На сьогоднішній день строк дії ухвали закінчується, проте характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Прокурор зазначає, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. При цьому тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Крім того, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду. Крім того, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного впливу на осіб, які є свідками у кримінальному провадженні та ще не допитані в суді, оскільки він обізнаний про їх місце мешкання, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_4 , який офіційно не працює та не має джерел для нормальної життєдіяльності, нестійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання, він може вчинити нові злочини, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому в судовому засіданні прокурор, надаючи оцінку доводам обвинуваченого, зазначила, що не заперечує проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, посилаючись на міцність соціальних зв`язків, наявність родини, бажання працевлаштуватися та необхідність відвідування лікаря за станом здоров`я.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з метою надання її підзахисному можливості працевлаштуватися. Зазначила про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього родини та бажання допомагати своїй родині.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом закінчується 30 жовтня.
З урахуванням встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, у сукупності з даними особи обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку, що зазначені ризики продовжують існувати.
Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.
Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо неможливості працевлаштування обвинуваченого у зв`язку із застосуванням у відношенні нього цілодобового домашнього арешту. З метою надання можливості обвинуваченому реалізувати своє право на працевлаштування, виходячи з конституційних положень щодо права особи на працю, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час знаходиться під домашнім арештом, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо порушення умов та порядку перебування під домашнім арештом, суд вважає можливим змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, який полягав в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Суд враховує, що домашній арешт в певний період доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців до 25 грудня 2021 року, який полягає у забороні обвинуваченому у період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу дії вказаної ухвали:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 25 грудня 2021 року.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1