Справа № 204/8569/21
Провадження № 1-в/204/1294/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 1008 від 26 жовтня 2021 року, зазначено про те, що під впливом лікування з вересня 2020 року в психічному стані відмітилась деяка позитивна динаміка у вигляді нівелювання емоційних розладів. Поведінка носила спокійний, упорядкований характер, конфліктні ситуації не провокував. Дисимулятивні тенденції зникли, почав більш охоче розповідати про психотичну симптоматику минулого, погоджувався з її хворобливістю. З грудня 2020 року психічний стан залишається стабільним: емоційно-вольові розлади у вигляді напруженості, емоційної лабільності, дратівливості не виявляються. Настрій рівний. Продуктивна психосиптоматика не загострювалась. Поведінка носить спокійний, упорядкований характер, без проявів агресії і аутоагресії. Погоджується із наявністю у себе хронічного психічного захворювання. Висловлює формальний жаль з приводу скоєного. З липня 2021 року почали формуватись, а з вересня 2021 року сформувались лікувальні та антинаркотичні настанови на майбутнє. За таким станом у теперішній час пацієнт особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведений до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав ОСОБА_3 , в судовому засіданні не заперечували проти задоволення розглядуваної заяви.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного: з висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що під впливом лікування з вересня 2020 року в психічному стані відмітилась деяка позитивна динаміка у вигляді нівелювання емоційних розладів. Поведінка носила спокійний, упорядкований характер, конфліктні ситуації не провокував. Дисимулятивні тенденції зникли, почав більш охоче розповідати про психотичну симптоматику минулого, погоджувався з її хворобливістю. Критичні здібності були порушеними, не були сформовані лікувальні настанови. Не усвідомлював негативного впливу вживання психоактивних речовин на психічний стан, сприймав полегшено. З грудня 2020 року психічний стан залишався стабільним: емоційно-вольові розлади у вигляді напруженості, емоційної лабільності, дратівливості не виявлялись. Настрій був рівний. Продуктивна психосимптоматика не загострювалась. Поведінка носила спокійний, упорядкований характер, без проявів агресії і аутоагресії. На тлі хронічного психічного захворювання, хворобливості переживань минулого. Стійкі лікувальні та антинаркотичні настанови на майбутнє залишались не сформованими. Скоєне сприймав холодно, без адекватного емоційного резонансу. Не розумів доцільності прийому підтримуючої терапії після виписки із стаціонару, бо вважав, що став почуватись добре з плином часу. З липня 2021 року почали формуватись, а з вересня 2021 року сформувались стійкі лікувальні та антинаркотичні настанови на майбутнє. Почав виловлювати формальний жаль з приводу скоєного. Казав «мені шкода, що я вбив маму через свою хворобу, тоді мені все здавалось таким реальним, було страшно за життя своєї доньки і дружини… зараз розумію, що якби я не приховував свою симптоматику і вчасно госпіталізувався би до лікарні, пройшов терапію, цього б усього не сталося… а наркотики лише погіршили мій стан ще більше».
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки у хворого достатньо тривалий час зберігається стабільний психічний стан і на теперішній час він не становить особливої небезпеки для оточуючих, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 94 КК України.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перевести його для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1