Справа № 489/4557/20
Провадження № 1-кс/489/194/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

21 січня 2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру від 16.11.2021 у кримінальному проваджені №0002692 від 10.09.2020,

за участю представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,

встановив:

18.01.2022 до Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка є захисником підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру від 16.11.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, у кримінальному проваджені №0002692 від 10.09.2020, яке було вручене її підзахисній 16.11.2021.

Зі скарги слідує, що у провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0002692 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, за фактом неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, внаслідок чого 10.09.2020 настала смерть ОСОБА_7 .

Захисник вважає повідомлення про підозру таким, що не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, зазначив про те, повідомлення про підозру є необґрунтованим належним чином. Крім того, вважає, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 2-К від 25.08.2021, який став основною підставою для повідомлення підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, не може вважатися обґрунтованим доказом через некомпетентність експертів, які проводили вказану експертизу та складали висновок експертів. Також наголосила на тому, що у вказаному висновку відсутні чіткі відповіді на поставлені перед експертом питання, а також при проведенні експертизи не були взяті до уваги висновки за результатами засідання експертно-клінічної комісії УОЗ Миколаївської облдержадміністрації від 25.11.2020 та медичної ради з розгляду випадку материнської смертності від 17.09.2020. Крім того, зазначила, що викладені слідчим у письмовому повідомленні про підозру обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення є надуманими та не підтверджені жодними доказами. Вважає недоведеним стороною обвинувачення, що смерть ОСОБА_7 настала саме внаслідок злочинних дій медичних працівників під час надання їй медичної допомоги; також не перевірені обставини, що виключають кримінальну відповідальність підозрюваної у вчиненні інкримінованого правопорушення; не перевірено на причетність до настання смерті ОСОБА_7 інших медичних працівників. Вважає, що доказом необґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому їй правопорушенні є експертний висновок (рецензія) на випадок материнської смерті ОСОБА_7 , складений Заслуженим лікарем України, доктором медичних наук, професором кафедри акушерства та гінекології ОНМедУ ОСОБА_8 .

У зв`язку з наведеними обставинами, захисник просив скасувати повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 16.11.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, складене слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0002692 від 10.09.2020.

В судовому засіданні захисник підтримала подану скаргу з викладених у ній підстав та просила її задовольнити, наголосивши на необґрунтованості підозри, яка не підтверджена достатніми доказами.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, вважаючи її безпідставною, при цьому зазначив про обґрунтованість врученої ОСОБА_4 підозри, в основу складення якої була покладена сукупність зібраних доказів, зокрема висновок судово-медичної експертизи, показання потерпілого тощо. При цьому зазначив, що матеріали кримінального провадження на даний час знаходяться в розпорядженні експертів, які проводять додаткову комісійну експертизу у вказаному кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого від 16.12.2021. Час проведення експертизи та повернення матеріалів кримінального провадження невідомий.

Враховуючи, що положеннями КПК України та практикою ЄСПЛ визначено необхідність вирішення справи в розумні строки, а також беручи до уваги, що час проведення попередньої комісійної судово-медичної експертизи становив більше восьми місяців, що вказує на недотримання розумних строків, тому слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд скарги на підставі наданих сторонами доказів протягом визначених ст. 305 КПК України строків.

Вислухавши представника скаржника, прокурора, допитавши потерпілого ОСОБА_10 , вивчивши скаргу та додані матеріали, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення визначені ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, визначеному статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності в органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Із системного аналізу правової позиції ЄСПЛ (справа «Ферарі-Браво проти Італії») щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, вбачається, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002692 від 10.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, за фактом неналежного виконання медичними працівниками своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, внаслідок чого 10.09.2020 настала смерть ОСОБА_7 .

За результатами проведеного досудового розслідування 16.11.2021 слідчим за погодженням з прокурором було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, - у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Зміст повідомлення ОСОБА_4 про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України та містить відомості, які повинні бути зазначені у цьому повідомленні, зокрема, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи, яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Сторонами підтверджено, що письмове повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_4 16.11.2021, тобто в день його складення, що відповідає вимогам ст. 278 КПК України.

З оскаржуваного повідомлення про підозру вбачається, що підставою для його складення стали результати проведеного досудового розслідування та отримані стороною обвинувачення на момент його складення докази, зокрема висновок експерта №2-К від 25.08.2021, надавши оцінку якому в поєднанні з комплексним аналізом нормативно-правових актів, які безпосередньо визначають порядок надання медичними працівниками медичної допомоги та регламентують їхні дії при лікуванні пацієнтів в певних конкретних випадках надання медичної допомоги, слідчий, керуючись внутрішнім переконанням, прийшов до висновку про наявність підстав для повідомлення ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 140 КК України.

При цьому необхідно зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Таким чином, надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру. Слідчий суддя не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті. При цьому, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Згідно зі статтями 276-278 КПК України при розгляді скарги на рішення слідчого повідомлення про підозру, слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

При цьому, при розгляді скарги слідчим суддею встановлено, що зазначене повідомлення про підозру ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, також стороною обвинувачення дотримано процедуру повідомлення про підозру, передбачену главою 22 КПК України. Крім того, зі змісту оскаржуваного повідомлення про підозру вбачається, що докази, на підставі яких була складена підозра, були отримані в передбаченому КПК України порядку, зокрема висновок експерта був складений комісією експертів, залучених постановою слідчого, та вказані експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК України за відмову або ухилення від дачі висновку.

Посилання представника скаржника на тому, що у вказаному висновку експерта не були враховані всіх питання та відомості, необхідні для встановлення повних та об`єктивних обставин події, за якою проводиться досудове розслідування, та на даний час проводиться додаткова комісійна судово-медична експертиза, на вирішення якої поставлені, серед іншого, запропоновані стороною захисту питання, не може бути свідченням про безпідставність та необґрунтованість складеної підозри 16.11.2021, оскільки, по-перше, на момент складення та вручення вказаної підозри сторона обвинувачення оперувала доказами, отриманими на момент складення підозри. По-друге, у випадку встановлення в ході досудового розслідування, зокрема після проведення додаткової експертизи, обставин, які виключають обґрунтованість підозри особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення або вимагають змінити раніше вручену підозру, сторона обвинувачення відповідно до ст. 279 КПК України вправі змінити раніше вручену підозру, або прийняти інше рішення, в тому числі за ініціативою сторони захисту, за наслідками проведеного досудового розслідування та аналізу зібраних доказів.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, суд виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994р., де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на викладене, є безпідставними доводи сторони захисту в частині необґрунтованості підозри та відсутності жодного доказу, який вказує на причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки такі доводи зводяться фактично до з`ясування питань, що стосуються доведеності вини особи або спростування пред`явленого їй обсягу обвинувачення, що на даній стадії процесу не може бути встановлено.

Таким чином, оскільки при розгляді скарги було встановлено, що визначена кримінально-процесуальним законодавством процедура повідомлення особі про підозру була дотримана, на момент її складення сторона обвинувачення оперувала отриманим на той час доказами, які покладені в основу обґрунтованості підозри, тому зазначені обставини вказують на необґрунтованість скарги та необхідність відмови в її задоволенні.

Керуючись статтями 303-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 16.11.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, у кримінальному проваджені №0002692 від 10.09.2020 - відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1