Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 27 липня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0003864 за ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою суду продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 60 днів до 25.09.2021 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та визначення розміру застави.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, мають не погашені судимості за корисливі злочини та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, оскільки на даний час судовий розгляд не завершено, розгляд справи відкладено для їх виклику та допиту за клопотанням сторони захисту, вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшилися та існують на даний час.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_11 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_11 та обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21:00 год. до 07:00 год. строком на 60 днів із забороною залишати житло у вказаний час за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, про незаконність та необґрунтованість судового рішення, наявності в ОСОБА_12 міцних соціальних зав`язків, та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього та постановити в цій частині нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, особисту поруку або домашній арешт.

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, а тому ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням спеціального електронного засобу контролю або визначити розмір застави.

На його думку, ухвала суду є необґрунтованою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором недоведені, судом неповністю враховано його характеризуючі дані та стан здоров`я, а тому ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На її переконання, ухвала суду є необґрунтованою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором недоведені, судом неповністю враховано характеризуючі дані про особу ОСОБА_10 , який має міцні соціальні зв`язки, молодий вік, постійне місце проживання, хворіє на гепатит та інші супутні захворювання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників та обвинувачених, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

В провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 27 липня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою.

Колегія суддів враховує і серйозність звинувачення та суворість передбаченого покарання, в разі доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.186 КК України, яке полягає у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, який віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Обвинувачені офіційно не працевлаштовані, що свідчить про відсутність законного джерела доходів, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі за вчинення корисливих злочинів та відбували покарання в місцях позбавлення волі, що характеризує їх як осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке їм загрожує, в разі засудження, обставин та характеру кримінального правопорушення у вчиненні якого вони обвинувачується, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого як домашній арешт з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ці обставини та дані про особу обвинувачених на переконання колегії суддів свідчать про наявність реального, а не ілюзорного ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які з огляду на хронологію притягнення до кримінальної відповідальності не тільки не ставали на шлях виправлення, а навпаки продовжували вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення через незначний час після відбуття покарання, в тому числі і у даній справі вони обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність на утриманні у обвинувачених ОСОБА_9 сім`ї, утриманців та у ОСОБА_10 родини - бабусі похилого віку ОСОБА_13 , не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки наявність у них сім`ї та утриманців, згідно до обвинувачення, не стримали їх від протиправної, неконтрольованої поведінки, а тому ці обставини не зможуть гарантувати, що вони не продовжать вчиняти злочини.

Доводи обвинувачених та захисників про відсутність доказів вини обвинувачених судом апеляційної інстанції у даному провадженні не можуть бути перевірені, оскільки розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції не завершений.

Даних про те, що ОСОБА_10 не надається необхідна медична допомога, чи його перебування в умовах попереднього ув`язнення внаслідок стану здоров`я не можливе стороною захисту не надано. З наданих захистом документів слідує, що ОСОБА_10 обстежується лікарями, отримує медичну допомогу, в умовах попереднього ув`язнення.

Доводи захисника ОСОБА_8 про відсутність доступу до необхідної медичної допомоги (надання медичної допомоги у мінімальному розмірі, неможливість скористатися послугами вузьких спеціалістів) є голослівними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачених не підлягають задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0003864 за ч. 2 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: