Провадження № 11-кп/4820/122/21
Справа № 672/1309/19 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 389-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 13.07.2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого за ст. 389-2 КК України ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, на утриманні маючого двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17.08.2020 року визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік шість місяців.
Покладено на ОСОБА_7 , відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
За вироком місцевого суду, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, згідно постанови Городоцького районного суду від 06.02.2019 року, та на нього накладено стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.
З приводу відбування зазначеного стягнення з 22.02.2019 ОСОБА_7 перебував на обліку Городоцького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області.
27.02.2019 начальник Городоцького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ознайомив ОСОБА_7 з порядком та умовами відбування призначеного судом адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, письмово попередив його про адміністративну відповідальність за ст. 183-2 КУпАП за ухилення від відбування суспільно корисних робіт та за ст. 389-2 КК України за злісне ухилення від відбування даного стягнення, роз`яснив необхідність повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про поважні причини, що унеможливлюють вихід на суспільно корисні роботи, прибуття за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, а також про зміну місця проживання.
27.02.2019 ОСОБА_7 отримав направлення в комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» в м. Городок Хмельницької області для відбування 120 годин суспільно корисних робіт.
Наказом комунального підприємства «Городоккомунсервіс» №21 від 28.02.2019 ОСОБА_7 прийнято для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт з 01.03.2019 та складено графік виходу на відпрацювання в період з 01.03.2019 по 25.03.2019 з урахуванням вихідних та святкових днів.
В подальшому ОСОБА_7 без поважних на те причин не вийшов на відпрацювання суспільно корисних робіт в період з 12 по 15 березня 2019 року, чим порушив порядок та умови відбування стягнення. Внаслідок ухилення ОСОБА_7 від відбування суспільно корисних робіт 15.03.2019 працівниками органу пробації складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП.
Однак, незважаючи на допущені ним порушення, ОСОБА_7 в подальшому, згідно графіку виходу на роботу в період з 18 по 22 березня 2019 року, а також 25 березня 2019 року не виходив на відпрацювання суспільно корисних робіт та не відпрацював жодної години без поважних на те причин, про що працівниками комунального підприємства «Городоккомунсервіс» складено відповідні акти перевірки виконання стягнення.

Таким чином, протягом березня місяця 2019 року ОСОБА_7 без поважних на те причин не відпрацював в комунальному підприємстві «Городоккомунсервіс» 74 години суспільно корисних робіт.
17.04.2019 року постановою Городоцького районного суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту.
Будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування даного виду стягнення, ОСОБА_7 в період з 25 березня по 30 жовтня 2019 року також без поважних на те причин не з`являвся в комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» для відпрацювання суспільно корисних робіт та покинув постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , не повідомивши про це працівників Городоцького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, чим в зазначений період злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Всього за період з 01 березня по 30 жовтня 2019 року ОСОБА_7 відпрацював 38 зі 120 годин призначеного судом стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.389-2 КК України, як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 станом на 25.03.2019 року, тобто на початок періоду, який вказаний в обвинувальному акті, не був суб`єктом злочину, оскільки не був притягнутий, як того вимагає закон, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183-2 КУпАП. За даною статтею він був визнаний винним постановою Городоцького районного суду від 17.04.2019 року, яка набрала чинності 21.06.2019 року, але отримана ОСОБА_7 не була. Тому, є очевидною обставина, що період під час якого він ухилявся від відбування даного виду стягнення та вчинив злочин, передбачений ст. 389-2 КК України, не може рахуватися з 25.03.2019 року. Крім того, направлення на відбування стягнення, саме як суб`єкт злочину, обвинувачений ОСОБА_7 не отримував, повторного направлення йому видано не було. Окрім того, жодного графіку виходу на роботу, як і табеля, у період після накладення стягнення за ст. 183-1 КУпАП, складено не було і стороною обвинувачення не надано. Апелянт уважає, недопустимими письмові докази, а саме копію довідки КП «Городоккомунсервіс» від 09.07.2019 року № 203 про відсутність на роботі ОСОБА_7 у період з 11.03.2019 року по 09.07.2019 року та довідку від 30.10.2019 року про відпрацювання обвинуваченим 38 годин з 25.03.2019 року по 30.10.2019 року. Відтак сторона захисту вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок необґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Всупереч твердженням, викладеним в апеляційній скарзі захисника, про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать про злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Згідно з приміткою до ст. 389-2 КК України під злісним ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт для цілей цієї статті слід розуміти продовження ухилення від відбування суспільно корисних робіт особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Поважними причинами є хвороба та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 06.02.2019 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,з покладанням обов`язку виконання суспільно корисних робіт тривалістю 120 годин із направленням його в комунальне підприємство «Городоккомунсервіс» в м. Городок Хмельницької області для відпрацювання суспільно корисних робіт, які останній в період з 12 по 15 березня 2019 року, а також з 18 по 22 березня 2019 року та 25 березня 2019 року без поважних причин не відпрацював, ухилившись від відбування адміністративного стягнення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що згідно направлення відпрацьовував суспільно корисні роботи. Близько 9 березня 2019 року, прийшовши до КП «Городоккомунсервіс», начальник дільниці ОСОБА_9 йому сказав, що для нього роботи не має. Після цього його не повідомляли про необхідність прибуття для відпрацювання суспільно корисних робіт.
Факт злісного ухилення ОСОБА_7 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт підтверджується показаннями в суді першої інстанції свідків ОСОБА_10 , директора КП «Городококмунсервіс», ОСОБА_9 , начальника дільниці КП «Городоккомунсервіс», ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , інспекторів органу пробації, які дали показання про те, що ознайомили ОСОБА_7 з умовами і порядком відбування суспільно корисних робіт, йому було дано направлення для відпрацювання таких робіт. Відпрацювавши 38 годин, з 01.03.2019 по 30.10.2019 обвинувачений не з`являвся в КП «Городоккомунсервіс» для відпрацювання суспільно корисних робіт, про причини неявки не повідомляв.
Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину доводиться письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:
- витягу з ЄРДР за № 0000177 від 13.07.2019 (а.м.к.п.34-35);
- довідки про прийняття та реєстрацію заяви від 13.07.2019 (а.м.к.п.36);
- подання начальника Городоцького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 від 10.07.2019 (а.м.к.п.40);
- копії постанови Городоцького районного суду від 06.02.2019 про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП (а.м.к.п.41);
- копії довідки про проведення бесіди з ОСОБА_7 , з якої вбачається, що обвинувачений ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, попереджений про наслідки ухилення та злісного ухилення від відбування суспільно корисних робіт (а.м.к.п.42);
- копії направлення ОСОБА_7 для відбування суспільно корисних робіт до КП «Городоккомунсервіс»(а.м.к.п.43);
- копії наказу КП «Городоккомунсервіс» від 28.02.2019 про прийняття на роботу для відбування суспільно корисних робіт ОСОБА_7 (а.м.к.п.44);
- копії графіку виходу на роботу ОСОБА_7 (а.м.к.п. 45);
- копії акту перевірки виконання ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт від 14.03.2019, з якого вбачається, що обвинувачений 13.03.2019 року був відсутній на місці відбування суспільно корисних робіт ( а.м.к.п. 47 );
- копії довідки КП «Городоккомунсервіс» від 15.03.2019 року про відсутність ОСОБА_7 на роботі з 12.03.2019 по 15.03.2019 (а.м.к.п.48);
- копії акту перевірки виконання ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт від 15.03.2019 (а.м.к.п. 49);
- копії протоколу №1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-2 КУпАП відносно ОСОБА_7 від 15.03.2019 (а.м.к.п.51);
- копії акту перевірки виконання ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт від 19.03.2019 (а.м.к.п. 52);
- копії акту перевірки виконання ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт від 20.03.2019 (а.м.к.п.53);
- копії довідки КП «Городоккомунсервіс» №74 від 21.03.2019 про відсутність ОСОБА_7 на роботі з 18.03.2019 по 20.03.2019 (а.м.к.п.54);
- копії акту перевірки виконання ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт від 25.03.2019 (а.м.к.п. 55);
- копії табелю виходу на роботу в КП «Городоккомунсервіс» ОСОБА_7 від 25.03.2019 ( а.м.к.п. 56);
- копії довідки КП «Городоккомунсервіс» №203 від 09.07.2019 про відсутність ОСОБА_7 на роботі з 11.03.2019 по 09.07.2019 (а.м.к.п.58);
- копії постанови Городоцького районного суду від 17.04.2019 про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП (а.м.к.п.61);
- довідки КП «Городоккомунсервіс» № 319 від 30.10.2019 року, згідно якої ОСОБА_7 з 25.03.2019 по 30.10.2019 відпрацював 38 годин суспільно корисних робіт (а.м.к.п. 62).

Крім того, місцем та апеляційним судом було досліджено матеріали особової справи № 3/2019 на ОСОБА_7 , в якій, крім зазначених документів, наявне пояснення ОСОБА_7 від 23.04.2019 (а.с.36), з якого видно, що обвинувачений був ознайомлений з подальшим порядком і умовами відбування стягнення, що він підтвердив в процесі розгляду справи судом першої інстанції, а саме, що ці пояснення надані ним, у зв`язку з чим проставлений власноручний підпис.
Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 389-2 КК України є правильною.

Твердження сторони захисту про те, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки він не був суб`єктом даного злочину, є безпідставними, так як сукупність зібраних та досліджених судом доказів підтверджує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме його злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України полягає в ухиленні особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Суб`єкт злочину спеціальний. Ним може бути тільки особа, засуджена до відповідного виду покарання. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Про вчинення ОСОБА_7 цього злочину свідчать безпосередні дії обвинуваченого, який після притягнення його до адміністративної відповідальності, здійснював злісне ухилення від відбування призначеного стягнення, виїхав з місця проживання в іншу місцевість без відповідного дозволу органів пробації, не з`являвся на роботу визначену направленням старшого інспектора Городоцького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_13 , а також не повідомляв Центр пробації про місце його знаходження.

Вказані обставини вказують на те, що обвинувачений будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування стягнення згідно довідки про проведену бесіду (а.с.42 т. 1) діяв з прямим умислом, він усвідомлював наслідки таких дій.

Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення кримінального правопорушення й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянта, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисником не наведено.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи сторони захисту, і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.

Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до положень ст.ст.65 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та у межах санкцій ст. 389-2 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання виконавчий комітет Городоцької міської ради компрометуючими даними на ОСОБА_7 не володіє.
Крім того, колегія суддів враховує, що згідно довідки Городоцького РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області від 14.07.2020 ОСОБА_7 відбув строк адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановленої санкцією інкримінованої статті, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України та ст. ст. 75, 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4