справа №619/5644/21
провадження №1-кп/619/404/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області матеріали кримінального провадження №0001779 від 23.11.2021 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спальне,Суджанського району, Курської області, РФ, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, на обліку КЕВ м. Харків та у користуванні ВІТВ «НТУ ХПІ», на підставі Рішення Виконавчого комітету Харківського облвиконкому №148с від 03.04.1954 року, Дергачівського райвиконкому №310 від 24.08.1958, №746 віл 14.11.1978, державний акт Б №045597 реєстраційний №37 від 1979 року, перебуває територія земель, на якій розташоване військове містечко № НОМЕР_1 юридична адреса якого: Харківська обл., Дергачівський район, с. Подворки Солоницівської селищної ради.
Згідно ст.1 Закону України «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
Відповідно до ст.115 «Земельного кодексу України», зони особливого режиму використання земель створюються навколо військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Уздовж державного кордону України встановлюється прикордонна смуга, у межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону.
Так, ОСОБА_5 , всупереч встановленому законом порядку, а саме, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, нехтуючи вимогами ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, згідно з якими громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності: приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користуванню, прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст.125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, вчинив злочин у сфері земель відносин за наступних обставин.
Так, у період з 2001 по 2003 роки, ОСОБА_5 , усупереч вимогам Земельного кодексу України, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав для зайняття земельної ділянки та здійснення на ній будівництва будівель і споруд, достовірно знаючи, що він не має права на зайняття та використання зазначеної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, с. Подворки, Солоницівської селищної ради, на території військового містечка №220, яка, згідно інформації КЕВ м. Харків, відноситься до земель зон особливого режиму використання земель, з особистих мотивів, з метою подальшого особистого використання, самовільно здійснив будівництво споруди автомобільного гаражу розміром 4,5x6 метрів на самовільно зайнятій частині вказаної ділянки, що розташована біля гаражного кооперативу «Фаза» на території військового містечка № НОМЕР_1 , встановленою відповідно до геодезичної зйомки, за вказаною адресою та зазначений під номером № НОМЕР_2 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.197-1 КК України, тобто самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці зон особливого режиму використання земель.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.197-1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у кримінальній справі за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п?ять років.
Так, приписами ст. 285 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 ст. 284 КПК визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
За правилами ч.3 ст.288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з постанови Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 29.07.2021 (справа 552/5595/18, провадження 51-5289км19) невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Так, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.197-1 КК України є злочином середньої тяжкості.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, і з часу вчинення злочину минуло понад п?ять років, обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, не вчинив нового злочину, а тому є всі підстави для закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст.100, 124, 284, 285, 286, 287, 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, та закрити стосовно нього кримінальне провадження №0001779.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1