пр. № 1-кп/759/394/22
ун. № 757/6441/21-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні у кримінальних провадженнях №0000178 та № 0000822 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вале Ахалцихінського району Республіки Грузія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіка Вірменія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка Донецька обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,
два клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_9 , обвинувачені: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , інші учасники - потерпілий ОСОБА_11 , перекладач ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувають кримінальні провадження № 0000178 та № 0000822 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Захисник ОСОБА_8 подала до суду два клопотання, які підтримані нею у судовому засіданні, а також захисником ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. У разі застосування такого запобіжного заходу ОСОБА_7 проживатиме за адресою: АДРЕСА_4 .

Прокурором подано до суду клопотання про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та підтримане у судовому засіданні прокурором.
За доводами сторони захисту в матеріалах кримінального провадження відсутнє належним чином засвідчене клопотання Держави Вірменія про кримінальне переслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матеріали даного кримінального провадження сфальсифіковані органом досудового розслідування та не перекладені на українську мову. У даному кримінальному провадженні відсутні докази на підтвердження обґрунтованості підозри, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також публічне звинувачення представляє не уповноважений прокурор. Тому будь-які правові підстави для продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 найсуворішого виду запобіжного заходу тримання під вартою відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд у складі колегії суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження та зміну, суд з метою прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Так, згідно матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яким передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Що стосується доводів сторони захисту про порушення вимог закону щодо процедури кримінального переслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правоохоронними органами України, обґрунтованості висунутого обвинувачення, то ці питання є предметом судового розгляду, наразі триває стадія дослідження письмових доказів.

При цьому, слід зауважити, що з`ясовуючи наявність обґрунтованості підозри при вирішенні питання про застосування, продовження та зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, а саме дослідження письмових доказів, суд не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке є предметом судового розгляду, за результатами якого буде постановлено судове рішення, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів. На даній стадії дослідження письмових доказів суд з`ясовує чи наявні дані та обставини, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа напевно причетна до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Більше того, колегія суддів вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, тому продовжує існувати ризик щодо можливості переховування обвинувачених від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведення їхньої вини. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні, а обвинуваченим відомі місця проживання/перебування вказаних осіб. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про відсутність повноважень прокурора ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Згідно з постановами заступника Генерального прокурора від 31.08.2020 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000822 та від 02.10.2020 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № №0000178 включено прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 .
Отже, прокурор ОСОБА_9 уповноважений керівником відповідного органу прокуратури на здійснення публічного обвинувачення у даних кримінальних провадженнях.

З огляду на вищевикладене, суд у складі колегії суддів вважає, що на даній стадії судового провадження продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та відносно обвинувачених необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, і особисте зобов`язання можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку, попередити вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з чим, у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою необхідно відмовити.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини, суд у складі колегії суддів, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331, ст. 369-372, 376 КПК України, суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 27 січня 2022 року до 27 березня 2022 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави.

Продовжити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 27 січня 2022 року до 27 березня 2022 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави.

Продовжити стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 27 січня 2022 року до 27 березня 2022 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_13
Суддя: ОСОБА_14
Суддя: ОСОБА_15