Подільський районний суд міста Києва
Провадження№ 1-кп/758/551/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0005872 від 19.09.2016 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця села Станіславівка Романівського району Житомирської області, поляка, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження, у якому просить звільнити свого підзахисного - обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порядку вимог статті 49 КК України, яке в судовому засіданні підтримав обвинувачений ОСОБА_4 .
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання, висловивши думку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, в порядку статті 49 КК України.
Потерпілий ОСОБА_6 , його представник та представник цивільного позивача в судове засідання не з`явились, причини поважності неявки не повідомили.
Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).
Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.
У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.
У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно вимог статті 12КК України визначено,що злочин, передбачений ч.1ст. 286КК України за ступенем тяжкості є нетяжким злочином, а його максимальна санкція передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 мала місце 18 вересня 2016 року, тобто на даний час минуло більше трьох років, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.
Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Крім того, в силу пункту 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню, коли провадження в кримінальній справі не було закрито судом за наявності підстав для закриття.
Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим клопотання захисника підлягає до задоволення.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень, суд вважає, що його слід залишити без розгляду, виходячи із наступного.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Отже, враховуючи звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення слід залишити без розгляду, що в силу вимог ч. 7 ст.128КПК України, не перешкоджає його пред`явленню в порядку цивільного судочинства.
В звязку із закриттям кримінального провадження з обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати по справі.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
п о с т а н о в и в :
клопотання захисника обвинуваченого задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження №№ 0005872 від 19.09.2016 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень, - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта в сумі 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 45 копійок витрат за проведення судової автотехнічної експертизи № 777/ат від 25.10.2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Олександр КІТОВ