Провадження № 11-сс/4820/23/22
Справа № 671/2098/21 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, непрацюючого, на утриманні маючого одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

запобіжного заходу та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 18 лютого 2022 року включно.
Одночасно визначено розмір застави - сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 90800 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. В разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із м. Волочиська Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- утриматись від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 18 лютого 2022 року включно.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_8 не має місця реєстрації, не одружений,офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та відповідальність, яка загрожує в разі визнання його винуватим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні 4 епізодів кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні, а саме: на закупників, враховуючи їх особисте знайомство. Ураховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло з 22.00 год. до 07.00 год., із покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України. Вказує, що ОСОБА_8 хоч і офіційно не зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та протягом, останніх, двох років він безперервно проживає за даною адресою з своєю цивільною дружиною. Наміру переховуватися від слідства в підозрюваного немає. Звертає увагу, що на утриманні у підозрюваного є неповнолітня дитина 2008 року народження, яка в листопаді 2021 року перенесла складну операцію на легенях. На даний час стан здоров`я дівчинки залежить від післяопераційної терапії, яка повинна тривати до пів року, і на яку потрібні чималі кошти, її мати з даною проблемою не впорається, їй потрібна матеріальна та моральна підтримка батька, а саме допомога підозрюваного ОСОБА_8 . Інших будь-яких кримінальних правопорушень, за якими ОСОБА_8 , було б оголошено підозру немає. Зазначає, що майновий стан підозрюваного не дає йому можливості внести заставу у розмірі, який був визначений судом. Органом досудового слідства не було надано до суду доказів того, що ОСОБА_8 має великі доходи і спроможний внести заставу у такому розмірі, а судом не було враховано, що підозрюваний є тимчасово безробітнім, в нього відсутнє будь яке майно на його праві власності. Крім того він є сиротою. Вважає, що слідчим суддею, при прийнятті рішення, належним чином не досліджено матеріали справи, не надана належна оцінка доказам у їх сукупності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також в незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

21 грудня 2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня, повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Положеннями ч.1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджене з прокурором, подане в строк, передбачений ст.192 КПК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 , наявність у нього можливості, перебуваючи на волі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи відповідальність, яка загрожує в разі визнання його винуватим, вчинити інші кримінальні правопорушення з урахуванням обґрунтованості підозри у вчиненні 4 епізодів кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні, зокрема на закупників, оскільки вони особисто знайомі.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею.
При цьому був опитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини, у своїй практиці, неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Врахувавши дані про особу ОСОБА_8 , наявність передбачених, ст.177 КПК України, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що дає підстави вважати, що усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому, у випадку доведення винуватості, останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою надання ними показань на його користь, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не дає колегії суддів підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки тяжкість вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для застосування йому саме такого запобіжного заходу, так як найсуворіший запобіжний захід зможе належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Наведені, в апеляційній скарзі, доводи сторони захисту для зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а саме наявність постійного місця проживання та на утриманні неповнолітньої дитини, не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, його особи та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Щодо доводів захисника про непомірний розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_8 , слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Із врахуванням зазначеної норми, судом першої інстанції враховано обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки та визначено розмір застави у відповідності до норм вказаної статті, а тому доводи захисника щодо непомірного розміру визначеної судом застави, колегія суддів вважає безпідставними.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із застосуванням відповідного розміру застави, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.
Посилання апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не встановлення їх наявності, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Твердження сторони захисту про відсутність наміру, зі сторони підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень, не є визначальним аргументами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених слідчим суддею обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно нього іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в нічний час, з покладенням обов`язків, тобто не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне ризики встановлені ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують таких висновків слідчого судді.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 196, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4