1Справа № 335/1596/22 1-кс/335/835/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, не одруженого, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.12.2021 приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , рухаючись на власному автомобілі ВАЗ 2170 д.н. НОМЕР_1 порушив правила безпеки дорожнього руху та здійснив зіткнення із автомобілем «Форд Транзіт», д.н. НОМЕР_2 , в якому перебував ОСОБА_4 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, про те, до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 не звертався.

В подальшому у ОСОБА_4 , виник умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над ОСОБА_7 , та членами його родини.

Так, починаючи з 14.12.2021 року ОСОБА_4 , почав телефонувати ОСОБА_7 , та у телефонних розмовах виказувати ОСОБА_7 , незаконні вимоги щодо передачі грошових коштів у розмірі 5000 доларів США під приводом компенсації за нанесені тілесні ушкодження, лікування та ремонту пошкодженого автомобілю, при цьому застосовуючи психічне насильство, що супроводжувалось висловлюваннями погроз фізичної розправи над ОСОБА_7 , та членами його родини.

В свою чергу ОСОБА_7 , відчуваючи почуття страху за своє життя та здоров`я, а також за життя, та здоров`я своєї родини погодився передати ОСОБА_4 , частину грошових коштів при наступних обставинах:

31.01.2022 ОСОБА_7 , о 14 годині 11 хвилин перебуваючи біля входу до магазину «Сільпо», розташованого за адресою: Запорізька область, місто Дніпрорудне, вулиця Героїв Праці, буд. 11, за вказівкою ОСОБА_4 , передав частину грошових коштів у сумі 11 150 гривень його довіреній особі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи раніше вказаний злочинний умисел направлений на вимогу передачі чужого майна, продовжив погрожувати ОСОБА_7 , фізичною розправою з метою отримання від останнього раніше вказані грошові кошти.

21.02.2022 приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території КНП «Міська лікарня №3» ЗМР, що розташована за адресою: місто Запоріжжя, проспект Металургів, 9, відчуваючи почуття страху за своє життя та здоров`я, а також за життя, та здоров`я своєї родини передав ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі 1000 доларів США, після чого останнього було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України, яке кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (вимагання).
21.02.2022 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

21.02.2022 ОСОБА_4 народження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , від 21.01.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2022; протоколом огляду від 18.02.2022; протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 21.02.2022; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 21.02.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 21.02.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контроль особи від 01.02.2022; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.02.2022; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 31.01.2022; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 21.02.2022;іншими матеріалами кримінального провадження.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_11 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і послідуючого покарання, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що він знає їх місце проживання та важливість їх свідчень у подальшому досудовому розслідуванні.
Також під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, що підтверджується тим, що він не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким, за який передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , може переховуватиметься від органів досудового розслідування, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , не суперечитиме п.2 ч.3 ст.132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених процесуальних обов`язків.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні особистої поруки не встановлено осіб, які є такими, що заслуговують на довіру та зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_4 , невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування;

- обрання запобіжного заходу у вигляді застави також є не можливим, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів та офіційне місце працевлаштування.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, орган досудового розслідування приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , активно перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення та може продовжувати злочинну діяльність.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, у слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з викладених у ньому підстав.
Підозрюваний та її захисник у судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого, просили відмовити у задоволенні клопотання, вважають що різки на які посилається слідчий не доведені та не обґрунтовані. Просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Розглянувши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Відповідно до норм ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з реєстру досудових розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку вКУ „ ОКНД ЗОР, КУ „ОКПЛ ЗОР не перебуває.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні слідчим та наведено прокурором у судовому засіданні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло цілодобово та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.
Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: не залишати цілодобово місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, суду; з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом, у призначений час; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, до 21.04.2022 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_4 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- не залишати цілодобово місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом, у призначений час;
- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

В разі невиконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Звільнити ОСОБА_4 з - під варти в залі суду негайно.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Визначити строк дії вказаної ухвали до 21 квітня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1