ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/193/22

02 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000141 від 15.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Стара Котельня Андрушівського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, старший стрілець 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованох роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, раніше судимий вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2021 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно, в умовах особливого періоду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 22.06.2021 з метою назавжди ухилитися від військової служби не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 на 233 загальновійськовому полігоні АДРЕСА_2 та ухиляється від військової служби по даний час.

Зазначні дії ОСОБА_3 , які виразились в нез`явленні з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч.3 ст.408 КК України, тобто дезертирство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначеними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 408 КК України, а саме нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто дезертирство.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, а також суд, приймає до уваги, що ОСОБА_3 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 , без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2021 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 4 ст.70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019р.(справа№199/1496/17,провадження №51-2631км19), кримінально-правові норми, передбачені ст. 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та межах, передбачених ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене та наявність ухваленого відносно ОСОБА_3 вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2021 року, суд приходить до висновку про призначення останньому остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2021 року, більш суворим, та визначення іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.08.2021 року, більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1