У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

представники заявника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати відповідальних осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 01.06.2021 р.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що вона, як керуючий партнер адвокатського об`єднання «Legal Consult Group», 01.02.2021 р. звернулась до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві із заявою про вчинення працівником поліції ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, 366 КК України, просила внести до ЄРДР відомості про це. Однак, станом на 07.06.2021 р. її повідомлено про те, що відомості до ЄРДР не внесені.
На думку апелянта, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні її скарги на бездіяльність слідчого не з`ясував обставин справи, не дослідив обставин, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, оскільки ст. 214 КПК України передбачений чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення. При цьому, слідчий суддя вийшов за межі скарги та вдався до аналізу вчинених слідчим ОСОБА_8 протиправних діянь.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

15.06.2021 р. ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 , як керуючий партнер адвокатського об`єднання «Legal Consult Group», 01.02.2021 р. звернулась до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 365, 366 КК України, проте станом на 07.06.2021 р., в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за заявою до ЄРДР не внесені.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що зміст заяви ОСОБА_5 , всупереч вимог ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України, виходячи зі складу (об`єктивної та суб`єктивної сторін) зазначених кримінальних правопорушень, а доводи заявника зводяться до припущень, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Заслухавши доповідь судді, представників заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 , як керуючий партнер адвокатського об`єднання «Legal Consult Group» звернулась до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві, із заявою, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення слідчим СП ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, 366 КК України. Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_5 вказувала на те, що 28.05.2021 р. під час проведення обшуку за місцем її мешкання співробітники ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області грубо порушили вимоги КПК України, що свідчить про перевищення правоохоронними органами службових повноважень та вчинення ними, під час складання процесуальних документів, службового підроблення.

Викладені у заяві обставини, які, на думку заявника ОСОБА_5 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, 366 КК України є безпідставними, оскільки не містять відомостей про спричинення працівниками правоохоронного органу істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, що є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а також не містить і даних про умисне складання працівниками правоохоронного органу завідомо неправдивих документів або внесення до них завідомо неправдивих відомостей, що є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.
За таких обставин, заява ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень, за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про вчинення посадовими особами правоохоронного органу кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 365, 366 КК України. Зміст заяви зводиться до припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 .

Твердження апелянта про те що, викладені в її заяві відомості про вчинення кримінальних правопорушень підлягали обов`язковому внесенню до ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.
Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Отже, слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3