Провадження №1-кп/127/754/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000271 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницького району с. Бохоники, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницького району с. Бохоники, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вінницької області Калинівського району с. Павлівка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи, що у обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується строк дії запобіжних заходів, судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження обвинуваченим запобіжних заходів.
В судовому засіданні прокурор заявила письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, запобіжні заходи відносно обвинувачених обрані правильно, підстав для їх зміни, скасування немає, оскільки останні, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, можуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілого та свідків.Також зазначила, що у ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки та зважаючи на їх репутацію, вони можуть переховуватися від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення та перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження строку тримання під вартою не заперечив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження строку тримання під вартою поклався на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 заперечив, зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором недоведені, просив змінити міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо продовження строку тримання під вартою не заперечив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 заперечив, вважає за можливе змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені та не надано доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи зазначене, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, згідно обвинувального акту, обвинувачуються у вчиненні тяжкого корисливого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до шести років. Обвинувачені проживають в селах Вінницького району Вінницької області, офіційно не працюють, у них відсутні соціально стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть не з`являтися на виклики суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження шляхом впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та в подальшому уникати відповідальності. Вказане доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених ст. 177 КПК України.
Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку, що обрані обвинуваченим запобіжні заходи у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, врахувавши, що ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, його зухвалість, що виразилась у відношенні до потерпілого який має явні ознаки інвалідності, відсутність у обвинувачених соціально стримуючих факторів та міцних соціальних зав`язків, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

За таких обставин обрання відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 домашнього арешту, як більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Також, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинувачених під вартою, до суду не надходило.

Ні обвинувачені, ні їх захисники не навели суду підстав для зміни або скасування запобіжних заходів, тому клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 331, 370-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Продовжити строк дії обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали суду, в частині запобіжного заходу, 60 днів до 16.04.2022 включно.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: