Справа № 635/5658/21
Провадження № 1-в/635/571/2021
У Х В А Л А

11 жовтня 2021 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника ТВК (№100) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з неповною середньою освітою, громадянина України, уродженця м.Білопілля Сумської області, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Зарічного районного суду м.Суми від 23.01.2019 за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 23.01.2019.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що відбув 2/3 присудженого стркоу покарання, став на шлях виправлення, тяжко хворіє.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти клопотання засудженого, оскільки останній характеризується посередньо, хоча і не має стягнень, комісією установи в ініціюванні умовно-дострокового звільнення відмовлено як особі, що не довела своє виправлення.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З характеристики, що надана адміністрацією установи виконання покарань, убачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.09.2018 року. Під час перебування у Державній установі «Сумський СІЗО» характеризувався негативно, за допущені порушення режиму тримання тричі притягався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 15.11.2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
До промислової зони установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи.
За час відбування покарання характеризується негативно, допускає порушення умов режиму тримання, має три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику у свою адресу.
Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.
Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє.
Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Участі у суспільному житті відділення не приймає.
Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість» формально. Участь у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність не проявляє.
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, стосунки доброзичливі.
Адміністрація установи виконання покарань дійшла до висновку, що засуджений за час відбування не довів своє виправлення, застосування до нього статті 81 КК України не доцільно.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 23.01.2019, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 вересня 2018 року.

За весь час відбування покарання засуджений працював несистематично, а саме, у 2021 р. працював лише в лютому, у 2020 році працював протягом січня-березня, серпня-грудня, у 2019 році не працював.

Крім того, за вироком суду ОСОБА_4 має судові витрати, які останнім відшкодовані не були.

Засуджений притягався до дисциплінарної відповідальності шість разів. Стягнення погашені у встановленому порядку.

На думку суду, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом усього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Зарічного районного суду м.Суми від 23.01.2019.

Судом взято до уваги, що засуджений раніше притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, негативний висновок адміністрації установи виконання покарань, значну частину строку невідбутої частини покарання засудженого, відсутність заохочень, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення та вважає клопотання засудженого передчасним і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 12.10.2021.

Суддя ОСОБА_1