Провадження № 274/1586/20
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/304/21

І м е н е м У к р а ї н и
15.11.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1586/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмелище Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9

обвинуваченого . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

15 лютого 2020 року приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 32 по вул. Озетівській в м. Бердичеві Житомирської області, під час конфлікту з ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс останньому два удари молотком в ліве передпліччя.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в середній та нижній третині лівого передпліччя та садна в нижній третині лівого передпліччя, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що вони з потерпілим конфліктують вже 17 років, все почалося з заздрощів, коли він поставив ларька. На його думку, потерпілий все зробив обдумано, ніякого злочину не було, а потерпілий лише хоче на ньому заробити. Потерпілий вже тривалий час робить йому пакості. Якось потерпілий розбив йому шифер і через хвилювання він з проблемами із серцем потрапив у лікарню. Доки був у лікарні, потерпілий отруїв його собаку. В той день близько 07.20-07.30 він побачив як повз його домоволодіння пробігає потерпілий з патронташем, потерпілий був без собаки. Він вийшов на вулицю, був з молотком в руках, бо ним працював. Молоток був довжиною сантиметрів 30. Він звернувся до потерпілого. Коли потерпілий почув від нього про компенсацію, напав на нього з патронташем. Він лише відмахувався молотком від потерпілого, але не влучав, так що думає, що потерпілий сам собі потім спричинив тілесні ушкодження. Потерпілий же по ньому влучав, але у нього тілесних ушкоджень не було, тому що він був в куртці. Під час подій потерпілий від нього відступав, йдучи декілька метрів назад, а він махав молотком зліва-направо, йдучи за потерпілим та лише захищаючись. Потерпілий заліз у будку машини, потім побіг додому, а він пішов до себе у хату. Потерпілий по всьому ОСОБА_10 збирав чеки про ліки, які ніякого відношення до лікування вони не мають. Чому свідки кажуть, що він бив потерпілого, сказати не може ОСОБА_11 стояв біля машини за метрів 35-40, ОСОБА_12 був поруч. Ще був ОСОБА_13 , який був у нього на подвір`ї і все бачив.

Допитаний за клопотанням обвинуваченого свідок ОСОБА_14 пояснив, що обвинувачений є його товаришем. У той день в лютому 2020 року він близько 07.20-07.25 приїхав до обвинуваченого. Зайшов на подвір`я, почув сварку. Вийшовши з-за будинку, побачив, як обвинувачений свариться з потерпілим біля воріт через побитий шифер, отруєння собаки. Потерпілий зі словами: «Що, хочеш компенсації?», почав махати до обвинуваченого патронташем, який тримав у лівій руці. Обвинувачений прикривався рукою та відмахувався молотком, який тримав у правій руці. Щоб влучав, не бачив. Поруч був один свідок, другий свідок був біля машини за метрів 40-50. Потерпілий почав йди задом до машини, обвинувачений йшов за потерпілим, чому не знає. Далі потерпілий сів у машину, обвинувачений повернувся на подвір`я. Весь конфлікт тривав декілька хвилин.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, показання свідка ОСОБА_14 винуватість ОСОБА_5 повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що у них з обвинуваченим конфлікти тривають вже років 15. 15 лютого 2020 року він зібрався на полювання. Близько 07 ранку під`їхав автомобіль з товаришами. Він віддав рюкзак, де був і патронташ, та пішов за собакою. Вийшов з подвір`я з собакою, той побіг до автомобіля. Він проходив повз домоволодіння ОСОБА_5 , той стояв на вулиці, поруч був ОСОБА_12 . До обвинуваченого не говорив, обвинувачений підійшов до нього, почав говорити, що він отруїв собаку, хоча це неправда. Він почав задкувати від обвинуваченого, рухаючись до автомобіля, який стояв за метрів 40-50. Біля автомобіля стояв ОСОБА_11 , у автомобілі був ОСОБА_15 , який потім сказав, що також бачив події, більше нікого не було. При цьому обвинувачений наносив йому удари молотком, який тримав у правій руці. Молоток був з дерев`яним руків`ям, сантиметрів 50 довжиною. Цілився в голову, але він прикривався руками. Два рази обвинувачений влучив йому у руку. Він до обвинуваченого ніяких дій не вчиняв. Ніхто у конфлікт не втручався. Він заскочив у автомобіль, а обвинувачений пішов додому. В подальшому лікувався сам, сам купував ліки. Обвинувачений шкоду не відшкодовував. При призначенні покарання вважає, що обвинувачений має відчути і зрозуміти, що такого робити не можна.

Як показав свідок ОСОБА_16 обвинувачений та потерпілий є його сусідами, з обома у нього гарні відносини. У той день він був на місці події, це було близько 07 ранку, на вулиці Озетівській, 32. ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 збиралися на полювання. Потерпілий приніс рюкзак та пішов додому за собакою. В цей час вийшов ОСОБА_19 та попросив у нього цигарку, він виніс, підкурив. Йшов потерпілий з собакою. Обвинувачений до нього почав висловлювати претензії, що отруїв собаку, побив шифер. Потерпілий не розумів, про що мова. Тоді обвинувачений дістав з рукава молоток, довжиною 30-40 см. Утримуючи молоток у правій руці, обвинувачений наніс потерпілому 2-3 удари. Цілився в голову, але потерпілий прикривався руками і удари приходилися по руці. Він в цей час був за метр-півтора, але у конфлікт не втручався. Обвинувачений сам припинив наносити удари і пішов додому. Потерпілий у відповідь ударів не наносив, обвинуваченого не відштовхував. Він ще хвилин п`ять поговорив з потерпілим, той скаржився на біль у руці, а далі також пішов додому.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що в той день в лютому-березні вони збиралися на полювання на лисиць. Близько 07 ранку він виїхав на автомобілі зі свого подвір`я по АДРЕСА_2 . Зупинився, очікували потерпілого ОСОБА_9 . Підійшов ОСОБА_12 , приніс рюкзак потерпілого, поклав на лавку. Підійшов обвинувачений ОСОБА_19 , привітався, попросив у Вітковського цигарку. Обвинувачений з ОСОБА_12 пішли до подвір`я останнього, закурили, балакали. Повз проходив потерпілий, почалася словесна суперечка між обвинуваченим та потерпілим. Він в цей час стояв біля автомобіля, метрів за 30, у автомобілі був ОСОБА_18 , який бачив події через вікно. В ході суперечки ОСОБА_19 вийняв молоток і наніс потерпілому десь два удари в руку, якою потерпілий прикривався, в район ліктя. Потерпілий у відповідь ударів не наносив, йшов задки до автомобіля. Далі потерпілий сів у автомобіль, ОСОБА_21 більше не наздоганяв. По дорозі потерпілий скаржився на біль в руці.

З показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що в той день вони збиралися на полювання. Близько 07 ранку він прийшов до ОСОБА_11 , заліз у будку автомобіля УАЗ наводити порядок. Бекарський виїхав на вулицю. Будучи у будці, почув крики з вулиці. Подивився у вікно і побачив, як за метрів 15-20 між собою спорять потерпілий і обвинувачений. Струтовський наступав, ОСОБА_17 відступав, задкуючи до автомобіля, будучи обличчям до обвинуваченого. При цьому ОСОБА_19 у правій руці тримав молоток на довгій рукоятці та наносив потерпілому удари, які приходилися у ліву руку потерпілого, який нею захищався, трохи нижче ліктя. Він хотів вискочити з будки, але не встиг, потерпілий сам заскочив до нього. У потерпілого в руках нічого не було. Далі вони поїхали на полювання, ще підбирали собаку. Потерпілий на полювання не ходив, сидів в машині, скаржився на біль у руці. Наступного дня бачив гематому на руці потерпілого.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.20, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_9 заявив, що 15.02.20 близько 07 години поблизу буд. № 32 по вул. Озетівській в м. Бердичеві ОСОБА_5 під час конфлікту наніс йому декілька ударів молоком по руці, заподіявши тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 10);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.20 з фототаблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_9 показав на статистові як йому спричиняв тілесні ушкодження обвинувачений нанісши два удари молотком в його ліве передпліччя, коли він прикривався руками (т. 1, а.п. 15-18). Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення відповідають обставинам обвинувачення та дослідженим доказам;

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.20 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_16 показав як ОСОБА_5 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_9 два удари молотком в ліве передпліччя потерпілого, коли той підставляв руки (т. 1, а.п. 21-24). Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення відповідають обставинам обвинувачення та дослідженим доказам;

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.20 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_18 показав як ОСОБА_5 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_9 два удари молотком в ліве передпліччя потерпілого, коли той підставляв руки (т. 1, а.п. 27-30). Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення відповідають обставинам обвинувачення та дослідженим доказам;

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.02.20 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_20 показав як ОСОБА_5 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_9 два удари молотком в ліве передпліччя потерпілого, коли той підставляв руки (т. 1, а.п. 35-37). Дані протоколу про спосіб вчинення кримінального правопорушення відповідають обставинам обвинувачення та дослідженим доказам;

*даними висновку судово-медичної експертизи № 71 від 18.02.20, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в середній та нижній третині лівого передпліччя та садна в нижній третині лівого передпліччя. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, можливо у термін, вказаний у постанові (15.02.20 близько 07 год.). Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, було як мінімум 2 місця прикладання сили (т. 1, а.п. 39);

*даними висновків судово-медичних експертиз №№ 91, 92, 93, 95 від 27.02.20, згідно з якими покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 при проведенні слідчих експериментів можуть відповідати характеру та механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 . Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що і можливо при ударі молотком. Виникнення даних ушкоджень при падінні малоймовірно (т. 1, а.п. 41-42, 44-45, 47-48, 50-51). Допитаний за клопотанням обвинуваченого як свідок судово-медичний експерт на пенсії ОСОБА_23 показав, що у висновку зазначено, що удар було нанесено твердим тупим предметом, можливо і молотком тому, що виявлені тілесні ушкодження не залишили якихось специфічних ознак, тобто цей предмет міг бути як молотком, так і схожим на молоток, це не повноваження експерта встановлювати який саме був предмет. Всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися у короткий проміжок часу, який вимірювався секундами, хвилинами, і могли утворитися за обставин, які вказали потерпілий, свідки під час слідчих експериментів.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в ході судового розгляду долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він кримінальне правопорушення не скоював, потерпілому удари не наносив, суд оцінює як захисну позицію, намагання уникнути кримінальної та матеріальної відповідальності.

Проаналізувавши всі докази в їхній сукупності, зокрема показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дані протоколів проведення слідчих експериментів, дані висновків судово-медичних експертиз, суд вбачає, що показання потерпілого і свідків з його сторони ґрунтовні, послідовні та підтверджуються іншими доказами, в тому числі і тими, які мають об`єктивне джерело походження, показання ж обвинуваченого є такими, що суперечать дослідженим доказам та підкріплюються частково лише показаннями його товариша.

Оцінюючи докази, суд приймає до уваги, що показання майже всіх допитаних у провадженні свідків мають суб`єктивний характер і можуть мати на меті сприяти одній з сторін: або потерпілому, або обвинуваченому. Тому суд перш за все враховує докази, які мають об`єктивне джерело походження, а саме висновки судово-медичних експертиз та показання свідків, що не є ні близькими, ні рідними обвинуваченого або потерпілого, особливо свідка ОСОБА_16 , який бачив всі події зблизька та у якого відсутні будь-які мотиви говорити неправду і правдивість показань якого підтверджено іншими доказами. Відповідно до висновків судово-медичних експертиз встановлено час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому 15.02.20 близько 07 години. Показання потерпілого, свідків є незмінними з першої заяви і до судових дебатів. Потерпілий ознак сп`яніння не мав, як і напружених стосунків або конфлікту з будь-ким іншим, крім ОСОБА_5 .

Крім того, прямо на правдивість показань потерпілого, свідків-очевидців про механізм спричинення тілесних ушкоджень та намагання приховати істину в цій частині обвинуваченим вказують всі висновки судово-медичних експертиз, якими підтверджено виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого саме внаслідок не менше двох ударів твердим предметом, при цьому виникнення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого при будь-якому падінні малоймовірно, що вказує на безпідставність будь-якої з версій захисту про можливий механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, крім власне нанесення ударів під час конфлікту на вулиці.

Стану необхідної оборони у обвинуваченого не існувало, навіть з показань самого обвинуваченого та свідка з його сторони - саме обвинувачений був ініціатором конфлікту, саме обвинувачений йшов за потерпілим, коли той відходив, намагаючись уникнути неправомірних дій обвинуваченого.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Обставин, що пом`якшували або обтяжували б покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, було злочином невеликої тяжкості (з 01.07.20 кримінальний проступок).

Обвинувачений раніше не судимий, є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за місцем проживання характеризується як особа, скарг на поведінку якої не надходило.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки, причини, обставини та наслідки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік та санкцію статті, приймаючи до уваги запропоновану учасниками міру покарання, суд призначає покарання у виді штрафу. На думку суду, саме призначене покарання сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_9 , суд виходить з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому у кримінальній справі не можуть розглядатися позови за вимогами про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. Такі позови заінтересовані особи можуть пред`явити в порядку цивільного судочинства (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.89 № 3 з наступними змінами і доповненнями). ОСОБА_5 обвинувачується лише у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів на лівому передпліччі 15.02.20. Суд не вправі виходити під час судового розгляду за межі висунутого обвинувачення. ОСОБА_9 ж просить стягнути матеріальну шкоду за спричинення тілесних ушкоджень на правому передпліччі. Також цивільним позивачем суду було надано докази про придбання певних медичних препаратів 16-19 лютого 2020 року. Але відповідно до наданих суду та досліджених доказів не підтверджено, що такі витрати пов`язані саме із подією кримінального правопорушення: жодне лікарське призначення на лікування саме такими препаратами не надано,пов`язаність лікування саме цими препаратами з виявленими тілесними ушкодженнями жодним доказом не підтверджено. Суд не має можливості самостійно вирішувати питання, чи перебуває все лікування потерпілого у прямому причинному зв`язку з подією 15.02.20. На підставі викладеного вище, слід зробити висновок, що заявлені потерпілим позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виходять за межі висунутого обвинувачення і тому розгляду і вирішенню в межах судового розгляду кримінального провадження не підлягають.

Разом з тим, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_9 щодо стягнення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, який саме внаслідок діяння обвинуваченого вимушений був на очах інших людей пережити сильні душевні страждання, протягом тривалого часу добиватися справедливості, не отримав від обвинуваченого належного відшкодування та навіть елементарного вибачення. Одночасно суд приймає до уваги вік, соціальне положення обвинуваченого, який є пенсіонером, керується при цьому принципом розумності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування в сумі 5 тис. грн. є достатньою справедливою сатисфакцією.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги призначене ОСОБА_5 покарання, його поведінку при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, відсутність клопотань з даного приводу, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1