Справа № 206/3388/21
Провадження № 1-кп/206/224/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в

складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
його захисника ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000030 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000030 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 189 КК України.
Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 без права внесення застави на строк 60 діб, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Потерпілий та його захисник адвокат в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що хворіє на тромбоз ніг, потребує оперативного втручання, оскільки коли йому робили укол зламали голку, та частина перебуває в його тілі і до тепер, медична допомога йому не надається, а тому просить застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_10 заперечувала щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, оскільки останній не має наміру впливати на потерпілого та свідків, та за станом здоров`я потребує медичної допомоги, оскільки має діагноз чужорідне тіло в верхній третині правого стегна, тромбофлебіт та йому рекомендоване оперативне втручання в плановому порядку. З урахуванням викладеного просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор, потерпілий та його захисник адвокат заперечили щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту із посиланням на те, що як слідує з листа Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях на даний час ОСОБА_8 знаходиться під наглядом медичних працівників та йому рекомендоване оперативне втручання в плановому порядку.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та його захисника адвоката, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як то соціальні зв`язки не має дітей на утриманні, не одружений, не працює, не має засобів до існування, вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_8 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, судом не розпочате судове слідство, не допитані потерпілий та свідки, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу. При цьому судом також береться до уваги той факт, що згідно повідомлення філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях на даний час ОСОБА_8 знаходиться під наглядом медичних працівників та йому рекомендоване оперативне втручання в плановому порядку. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 , стан його здоров`я стабільний, знаходиться під наглядом працівників Дніпровської міської медичної частини №4. Вживаються заходи щодо проведення ОСОБА_8 планового оперативного втручання.

Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто до 26.11.2021 року, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Приймаючи таке рішення, суд також враховує поведінку ОСОБА_8 під час судового засідання, який веде себе не зовсім адекватно, погрожує потерпілому в залі судового засідання фізичною розправою. Крім того, суду не надано доказів тому, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не взмозі перебувати в установі виконання покарань
Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Крім того, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Що стосується клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту , то суд вважає за необхідне відмовити, оскільки судом було зазначено, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити нівелювання встановлених ризиків.
Керуючись ст.ст. 177, 197,182, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 26 листопада 2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1