Справа № 333/248/22
Провадження № 1-кс/333/87/22
УХВАЛА
19 січня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Баку (Азербайджан), азербайджанця, громадянина України, має вищу освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого (перебуває на обліку у центрі зайнятості), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 20.12.2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області за п.6 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі із додатковою мірою покарання у виді конфіскації майна. 27.12.2019 року звільнений від відбування покарання на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.12.2019 року на підставі ст.82 КК України із заміною покарання на виправні роботи, невідбутий термін 4 роки 11 місяців 29 днів, виправні роботи на 2 роки з 20% виплатою в дохід держави.

У судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 фактично у порядку ст.209 КПК України був затриманий працівниками поліції о 15 год. 15 хв. 17.01.2022 року, а повідомлено про підозру останньому 18.01.2022 року о 16 год. 10 хв., тобто фактично поза межами строку, встановленого у ч.3 ст.278 КПК України. Тому, ухвалою слідчого судді клопотання захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 було задоволено, останній був звільнений з-під варти, після чого відразу розпочався розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтувала таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та скоїв новий особливо тяжкий злочин за таких обставин:

17.01.2022 року, приблизно об 11-00 годині, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , почали наносити удари руками по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_9 , та крім цього, в цей момент ОСОБА_5 дістав предмет схожий на ніж та почав погрожувати потерпілому, здійснюючи різкі рухи в його бік, після чого вказані особи, з метою особистого збагачення заволоділи мобільним телефоном потерпілого «Xiaomi Redmi 4A», в корпусі чорного кольору, вартістю 3 000 грн., в чохлі-книжці чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_1 , банківською карткою «МоноБанк», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на суму на суму 3000 гривень.

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні останнім вказаного кримінального правопорушення повною мірою, на думку слідчого, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час проведення досудового розслідування, на думку ОСОБА_10 , встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може:

1) переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків (офіційно не працевлаштований, відповідно не має постійного прибутку, що свідчить про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність), тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, про що свідчить те, що підозрюваному відома адреса місця роботи потерпілого та в ході досудового розслідування сталі відомі повні анкетні дані потерпілого і є вірогідність незаконного впливу на нього, з метою зміни ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності, в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, про що свідчить відсутність місця роботи, відповідно постійного прибутку, нестійкі соціальні зв`язки та схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, відповідно до вимоги про судимість є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання слідчого ОСОБА_7 , просила його задовольнити та додатково пояснила, 14.01.2022 року до Вільнянського районного суду Запорізької області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.194 КК України. У вказаному кримінальному провадженні 02.12.2021 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 06.12.2021 року останній був звільнений під заставу у розмірі 90800 грн за рішенням Запорізького апеляційного суду. Крім цього, 18.01.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України. Вказані факти ще раз свідчать про існування відносно ОСОБА_5 такого ризику як вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що воно необґрунтоване. При цьому зазначив, що на території України проживає з 1996 року, є громадянином України. 17.01.2022 року до потерпілого його попрохав поїхати його знайомий ОСОБА_11 , так як потерпілий тривалий час ремонтував автомобіль останнього. Разом з ними ще поїхав їх загальний знайомий ОСОБА_12 . За місцем мешкання потерпілого, він останнього не бив та не погрожував ножом. Наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . Хто саме заволодів мобільним телефоном потерпілого, він не знає. Коли ОСОБА_11 його попрохав відігнати автомобіль «Ланос», який стояв біля будинку потерпілого і надав йому ключі від вказаного транспортного засобу, він виконав прохання ОСОБА_11 . Тобто, він незаконно автомобілем не заволодів, а сів за кермо зазначеного транспортного засобу за проханням ОСОБА_11 . Дійсно відносно нього у суді м. Тернополя та Вільнянського районного суду Запорізької області знаходяться кримінальні провадження, де він є обвинуваченим. По кримінальному провадженню, яке знаходиться у Вільнянському районному суді Запорізької області, до нього застосували запобіжний захід у виді тримання під вартою. Але у подальшому, у грудні 2021 року за рішенням Запорізького апеляційного суду, йому змінили запобіжний захід на заставу у розмірі 90 800 грн., які за нього внесли родичі. Під час перебування у статусі підозрюваного він жодного разу не порушував свої процесуальні обов`язки, тому у нього не має на меті ухилятися від суду, скоювати кримінальні правопорушення та впливати на потерпілого. Просить слідчого суддю застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із застосуванням волі. Затримали його працівники патрульної поліції 17.01.2022 року, приблизно о 15-00 год. 15-15 год., після чого викликали слідчо-оперативну групу для огляду місця події.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено, що підозра є обґрунтованою. Так, з протоколі допиту потерпілого не вбачається, хто саме наносив тілесні ушкодження останньому, хто заволодів мобільним телефоном. Нібито погроза ножом з боку ОСОБА_5 жодним доказом у кримінальному провадженні не доводиться. Навіть, якщо слідчий суддя дійде до висновку, що мається обґрунтована підозра, то застосовувати самий суворий запобіжний захід до ОСОБА_5 недоцільно, так як останній має міцні соціальні зв`язки: сім`ю, постійне місце проживання та реєстрації, не працює, але перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 17.01.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.2 ст.187 КК України за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 (кримінальне провадження № 0000091) та за ч.3 ст.289 КК Країни (кримінальне провадження № 0000092) за фактом незаконного заволодіння автомобілем «ZAZ-DAEWOO», що належить ОСОБА_13 .

17.01.2022 року ОСОБА_5 був затриманий слідчим у порядку ст.208 КПК України о 16 год. 50 хв.. Водночас, фактично, враховуючи вимоги ст.209 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції 17.01.202 року о 15 год. 15 хв.

18.01.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_14 . Копію вказаного клопотання захисник ОСОБА_6 отримав 19.01.2022 року о 08 год. 16 хв., а підозрюваний - відмовився від отримання копії клопотання слідчого. До слідчого судді ОСОБА_5 доставили, приблизно о 13-00 год. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що у вересні 2021 року раніше невідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_11 домовився з ним про ремонт та фарбування свого автомобіля «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 . У подальшому, ОСОБА_11 залишився невдоволеним результатами фарбування автомобіля, тому транспортний засіб відвезли в ніше місце фарбувати. 17.01.2022 року він перебував вдома, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, б. 132/2 у власному гаражі, де займається ремонтом автомобілів. Приблизно об 11-00 год. він почув, що спрацювала сигналізація на автомобілі «ZAZ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився на вулиці біля його буднику, та яким він користувався. Належить вказаний автомобіль його знайомому ОСОБА_13 . Вийшовши з двору, він побачив ОСОБА_11 з двома своїми знайомим, один з яких був армянської національності. Вказані невідомі йому особи відкрили дверцята автомобіля «ZAZ-DAEWOO». Коли він вийшов з двору та хотів їм зробити зауваження, чоловіки, що приїхали, напали на нього та почали бити. Він відійшов у двір будинку, але вказані чоловіки пройшли за ним та продовжували його бити. У подальшому, хтось із знайомих ОСОБА_11 вирвав у нього з карману куртки мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A», в корпусі чорного кольору. Під час нанесення йому ударів, у нього з куртки випали ключі від автомобіля «ZAZ-DAEWOO», які підняв чоловік армянської національності. У подальшому, останній почав йому погрожувати ножом, він почав кричати і на його крики вибігла сусідка, яка викликала поліцію. Чоловік армянської національності у цей час сів за кермо автомобіля «ZAZ-DAEWOO» та поїхав, хоча він йому це не дозволяв робити. Потім, через деякий час приїхали працівники поліції, які і доставили, його, ОСОБА_11 та знайомого останнього до відділу поліції. Вартість мобільного телефону складає 3000 грн.;

- даними оглядів місць подій від 17.01.2022 року, під час яких було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, буд.132/2; транспортний засіб «ZAZ-DAEWOO», що належить ОСОБА_13 та автомобіль «Хюндай», під час огляду якого вилучено предмет, схожий на ніж;

- показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які пояснили, що працюють в УПП в Запорізькій області і 17.01.2022 року перебували на чергуванні. Після отримання повідомлення на планшет про незаконне заволодіння транспортним «ZAZ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , почали розшукувати вказаний транспортний засіб. Біля будинку №30-с по вул. Дачній у м. Запоріжжі вони виявили вказаний автомобіль. Неподалік нього перебував ще один транспортний засіб автомобіль «Хюндай», в якому перебував троє чоловіків, у т.ч. ОСОБА_5 . У подальшому на сидінні автомобіля було виявлено предмет, схожий на ніж;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він у серпні 2021 року придбав автомобіль «DAEWOO-Lanos», який потребував ремонту. Він автомобіль залишив ОСОБА_9 для ремонту та пофарбуванню, сплативши за ці послуги 400 доларів США. Коли потерпілий подзвонив і зазначив, що він може приїхати та забрати автомобіль, виявилося, що автомобіль пофарбований неякісно і тому ОСОБА_9 пообіцяв його перефарбувати. Коли автомобіль перефарбували, то виявилися певні недоліки, які неможливо було усунити, тому потерпілий знову пообіцяв автомобіль повністю перефарбувати. 17.01.2022 року він випадково зустрів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , який розповів про свої неприємності з автомобілем. У подальшому, вони вирішили поїхати до потерпілого та забрати автомобіль. Приблизно за 150 метрів до будинку ОСОБА_9 він зупинив автомобіль та залишився у ньому, а ОСОБА_12 та ОСОБА_20 пішли у двір будинку, де проживає потерпілий. Так як останніх довго не було, він вирішив сходити та подивитися, що відбувається. Тим часом, ОСОБА_12 та ОСОБА_20 з потерпілим вийшли з двору, після чого останній сів в автомобіль «ZAZ-DAEWOO» і кудись поїхав. Відразу вибігласусідка ОСОБА_9 , яка і викликала працівників поліції. Щоб хтось у той день бив потерпілого, він не бачив, але обличчя останнього дійсно перебувало у крові. Кім того, він знає, що ОСОБА_20 завжди з собою носить ніж;

- показаннями свідків: ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які є сусідами потерпілого. 17.01.2022 року вони знаходилися вдома, і коли почули крики ОСОБА_9 , то викликали поліцію. Після чого, вони підійшли до двору потерпілого і побачили, що у дворі будинку, де проживає ОСОБА_9 разом з останнім знаходяться ще троє чоловіків. Один з них, побачивши їх, вийшов за двір, завів автомобіль «ZAZ-DAEWOO» і кудись поїхав. У подальшому, до приїзду працівників поліції ОСОБА_9 та двоє чоловіків, що залишилися, продовжували сваритися через якийсь автомобіль. Щоб хтось наносив удари потерпілому, вони не бачили, але ніс у ОСОБА_9 в той час був у крові;

Також, слідчим суддею досліджувався протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 . Водночас, дані, отримані під час проведення вказаної слідчої дії оцінити як докази обґрунтованості підозри ОСОБА_5 не надалося можливим через незрозумілість змісту вказаного протоколу, а також відсутності додатку до протоколу впізнання щодо прізвища осіб, фотознімки яких були надані для впізнання потерпілому. З причин не надання слідчим зазначеного додатку слідчий суддя не зміг оцінити як доказ обґрунтованості підозри ОСОБА_5 і дані з протоколу впізнання по фотознімках за участю свідка ОСОБА_21 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілого та свідків, огляду місця події), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована. Доводи захисника та ОСОБА_5 , заявлені на захист прав та інтересів останнього про невинуватість останнього, обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею також враховується, що відносно останнього у Терпопільському міському суді та Вільнянському районному суді м. Запоріжжя знаходяться кримінальні провадження за ч.2 ст.27 ч.2 ст.255, ч.3 ст.190 , ч.4 ст.190 КК України та ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, відповідно. Відомості, надані слідчим свідчать, що ОСОБА_5 був звільнений з-під варти після внесення застави у розмірі 420 400 грн. у м. Тернополі та 06.12.2021 року у розмірі 90800 грн. у м. Запоріжжі.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_5 є два кримінальні провадження, де він є обвинуваченим. По вказаних провадженнях ОСОБА_5 обиралася як запобіжний захід застава, але після її внесення ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, знову підозрювався у скоєнні злочинів (останній раз після звільнення з-під варти пройшло трохи більше місяця). На цей час ОСОБА_5 також повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має сім`ю, постійне місце мешкання та реєстрації, не працює, так як перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним злочинної діяльності, а наявність у останнього дружини, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказаний ризик, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, вважаю за неможливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу, виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, що злочин він скоїв із застосуванням насильства та погрозою застосування такого насильства.

Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року відносно ОСОБА_19 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 16.03.2022 року (включно).
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 15 год. 15 хв. 17.01.2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальникам ІТТ №1 ГУНП в Запорізькій області та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Повний текст ухвали складено 20.01.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1