ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4067/21 (1-кс/645/1344/21)
Провадження № 11-сс/818/1917/21 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: інші клопотання
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря - ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000460 від 28.06.2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000460 від 28.06.2021 року.
Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, 23 вересня 2021 року захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000460 від 28.06.2021 року.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається наневідповідність повідомлення про підозру приписам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки слідчий не вказав обставини, на які посилався підозрюваний, які були відомі на час складення повідомлення і які вказують на відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, без зазначення такої суттєво важливої обставини, як вчинення потерпілим крадіжки телефону підозрюваного, у зв`язку з чим, маються суперечності з фактичними обставинами. На думку захисника, факти, які вказані в повідомленні про підозру не відповідають зібраним досудовим слідством доказам, як до пред`явлення підозри, так і після. Як зазначив захисник, ОСОБА_5 не вступав у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_7 щодо нанесення тілесних ушкоджень і не наносив тілесних ушкоджень. А тому, захисник вважає, що дії ОСОБА_5 невірно були кваліфіковані як хуліганство.

Також захисник посилається на порушення п.7 ч.1 ст. 277 КПК України, оскільки підозрюваному не були роз`яснені його права, вручення повідомлення про підозру було без участі захисника, хоча при її врученні підозрюваний повідомив про наявність договору з захисником. Крім того, вважав, що були порушені права підозрюваного при його затриманні та не було вручено повідомлення протягом 24 годин з моменту його затримання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 136 КПК України, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянта, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття
Заслухавши суддю доповідача, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 06 серпня 2021 року, захисник ОСОБА_6 звернувся в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000460 від 28.06.2021 року за ч.4 ст.296 КК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру від 01 липня 2021 року з тих підстав, що воно не було вручено протягом 24 годин, а саме з моменту його затримання. При цьому зазначив, що з рапорту від 27.06.2021 року поліцейського взводу №2 роти № 4 бат. №3 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_8 вбачається, що 27.06.2021 року після прибуття екіпажу «4203» о 21 годині 02 хвилини на місце події у АДРЕСА_1 було виявлено трьох чоловіків на яких вказали свідки події серед яких вказується ОСОБА_5 . Також у рапорті зазначається, що до ОСОБА_5 було застосовано спеціальний засіб - кайданки. Крім того, повідомляється, що ОСОБА_5 вчинив спробу покинути місце події, але його було повернуто на місце події. Тобто, на думку захисника має місце незаконна дія щодо вручення повідомлення про підозру поза межами строку встановленого законом для вручення повідомлення.
Крім того, вказував на порушення слідчим приписів ч. 2 ст. 276 КПК України, у зв`язку з не роз`ясненням підозрюваному його прав, передбачених ст.42 КПК України, а також на порушення права підозрюваного на захист під час вручення повідомлення про підозру, оскільки останній мав при собі другий екземпляр договору про надання правової допомоги, укладений із адвокатом ОСОБА_6 , який було надано слідчому, та попри узгодження часу прибуття адвоката до лікарні, де знаходився ОСОБА_5 , слідчий не зважав та вручив ОСОБА_5 повідомлення без присутності його захисника.
Також захисник посилався на невідповідність повідомлення вимогам щодо належної правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки у підозрюваного був відсутнім відповідний мотив хуліганських дій, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим та прагнення завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, і тому сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці у присутності сторонніх осіб, на думку захисника, не давало достатніх підстав для кваліфікації цих дій як хуліганства.
Залишаючи без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 , слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 276-278 КПК України і вважав, що орган досудового розслідування вручив ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру 01 липня 2021 року, в день його складання, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , порушення строків не знайшли свого підтвердження.
Також вказав, що посилання сторони захисту на порушення права на захист ОСОБА_5 під час вручення йому повідомлення про підозру від 01.07.2021 року на знайшло свого підтвердження, оскільки діючий КПК України не вимагає обов`язкової участі захисника про вручення повідомлення про підозру. При цьому зазначив, що докази обізнаності слідчого про укладення договору про надання правової допомоги до повідомлення про підозру відсутні, оскільки ОСОБА_5 зазначив про цей факт у письмовому вигляді вже після отримання повідомлення про підозру.
Крім того слідчий суддя зазначив, що з боку працівників поліції були відсутні порушення прав підозрюваного під час обмеження його пересування та затримання, посилаючись на їх право обмежувати у пересуванні особу та застосовувати кайданки до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до пп.1,б,г п. 1 ч. 3 ст. 45, п.6 ч.1 ст. 31 та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про національну поліцію». Доказів примусового тримання ОСОБА_5 у ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області та щодо незаконних дій з боку працівників правоохоронних органів, які застосовували до підозрюваного, на його думку, недозволені методи проведення досудового розслідування, слідчому судді надано не було.
Разом з тим, слідчий суддя вважав за необхідне доручити Немишлянській окружній прокуратурі м. Харкова дослідити факти, викладені в скарзі та письмових поясненнях ОСОБА_9 з цього приводу.
Слідчий суддя дослідив матеріали кримінального провадження, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та вважав відсутніми підстави для задоволення скарги захисника, вважаючи, що підозра, це процесуальний документ, який має первинну кваліфікацію, яка з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що розслідується, може бути конкретизована та змінена, як щодо кваліфікації дій, так і щодо обсягу обвинувачення, якщо за наслідками проведення досудового розслідування, слідчий та прокурор дійдуть переконання про можливість складання обвинувального акту та направлення його до суду.
Питання щодо оцінки доказів, зібраних сторонами у разі, якщо прокурор та слідчий дійдуть переконання про необхідність складання обвинувального акту, підлягають процесуальному розгляду в порядку, передбаченому ст.ст. 318-376 КПК України, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 01.07.2021 у кримінальному провадженні №0000460 від 28.06.2021.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
При перевірці оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів керується вимогами, викладеними в п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до яких на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
При цьому, слід врахувати, що відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Законодавцем передбачено вимоги до змісту та порядок вручення повідомлення. Як зазначено в п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення. При цьому, складається письмове повідомлення про підозру прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ст.277 КПК України вимогам.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор у відповідності до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, зобов`язані виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Виходячи з вищевказаного, обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують вчинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів вчинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
правопорушення, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як у своєму рішенні, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, зазначив Європейський суд з прав людини, а саме те, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, суд повинен виходити з тих міркувань, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як об`єктивно вбачається з фактичних відомостей, що містяться в матеріалах справи, в провадженні слідчого ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області перебували матеріали кримінального № 0000460 від 28.06.2021 року за ознаками ч. 4 ст.296 КК України.
01.07.2021 року в межах цього кримінального провадження слідчим ОСОБА_10 відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке підписано слідчим та підозрюваним і погоджено прокурором ОСОБА_11 , з позначкою ОСОБА_5 про наявність у нього захисника ОСОБА_6 (а.с.43-45). Крім того, підозрюваному роз`яснені його права (а.с. 46)
Як вбачається з повідомлення про підозру від 01.07.2021, повідомленого ОСОБА_5 , в підозрі його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, його зміст, станом на 01.07.2021, відповідав вимогам, визначеним у ст. 277 КПК України. При цьому слід зазначити, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду, внаслідок чого, за наслідком такого його розгляду по суті, відповідно до вимог ст. 372 КПК України, суд не позбавлений процесуальної можливості ухвалити, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок. Під час повідомлення про підозру, вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.
Підозра, це процесуальний документ, який має первинну кваліфікацію, яка з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що розслідується, може бути конкретизована та змінена, як щодо кваліфікації дій, так і щодо обсягу обвинувачення, якщо за наслідками проведення досудового розслідування, слідчий та прокурор дійдуть переконання про можливість складання обвинувального акту та направлення його до суду.
Крім того, слід врахувати, що до апеляційного суду надійшла заява від прокурора ОСОБА_12 , згідно якої вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 закінчено та 30.09.2021 йому було вручено обвинувальний акт та скеровано обвинувальний акт до Фрунзенського районного суду м. Харкова.
Захисник під час апеляційного розгляду також підтвердив вказані відомості, зазначивши, що справи призначена в районному суді до підготовчого судового засідання на 17.11.2021 року.
А тому, доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, ґрунтуються на відомостях, які стосуються оцінки доказів, отриманих під час досудового розслідування, з точки зору їх процесуальної допустимості та належності або достатності. З огляду на це, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості їх врахувати та втручатись в процесуальну діяльність суду першої інстанції, оскільки він, виходячи з теперішньої стадії процесу розгляду кримінального провадження по суті, може вирішати питання щодо винуватості або невинуватості особи, а також може надати оцінку належності та процесуальної допустимості тих чи інших доказів.
Крім того, слід зазначити, що на час перевірки апеляційної скарги, справа вже була передана з обвинувальним актом до суду. Вказані обставини захисник не оспорював, тобто, з урахуванням стадії кримінального провадження, яке перебуває на розгляді в суді, з процесуальної точки зору обґрунтованість підозри не може підмінюватись питаннями обґрунтованості обвинувачення. Питання щодо оцінки доказів, зібраних сторонами, підлягають процесуальному розгляду в порядку, передбаченому ст.ст. 318-376 КПК України, під час судового розгляду, а слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду і не дає підстав для скасування підозри.
Отже, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків ухвали слідчого судді, щодо відмови у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , оскільки вони є обґрунтованими та вмотивованими і відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді