Провадження № 1-кп/758/1517/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2021 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2021 року за №0002244 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, громадянина Казахстану, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, з середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

12.11.2021 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у хостелі, а саме в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , побачив шафу, в якій знаходились наручні годинники та безпровідна гарнітура, які йому не належать та в цей момент у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій протиправний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, ОСОБА_3 , 12.11.2021 приблизно о 15 годині 10 хвилин знаходячись в хостелі, а саме в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , взяв з шафи годинник наручний «G-shock Protection», чорного кольору, вартість якого становить 4500 гривень, годинник наручний «Timberland» із коричневим ремінцем, вартість якого становить 2100 гривень, годинник наручний «Xiaomi Mi Band 5», чорного кольору, вартість якого становить 1000 гривень, які йому не належать та поклав їх до карману штанів у які був одягнутий.
Після цього, ОСОБА_3 покинув приміщення хостелу, а саме кімнату № 32, тобто з місця вчинення кримінального проступку зник разом із викраденим майном, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 7 600,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій він зазначив про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та висловив згоду щодо розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні. Крім цього, щодо призначення ОСОБА_3 покарання поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене вище, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, заяви потерпілого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, про необхідність розгляду обвинувального акту в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, підсумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є доведеною поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Також суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення, а саме: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є громадянином іншої держави, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, утриманців не має, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 381-382, ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Речові докази, а саме:
DVD-диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом із камер спостереження за 12.11.2021, залишити при матеріалах кримінального провадження №0002244 від 13.11.2021, протягом усього часу їх зберігання;
годинник наручний «Gshock Protection», годинник наручний «Timberland», годинник наручний «Xiaomi Mi Band 5», які передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили залишити у власності законного володільця ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його ухвалення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: Леся БУДЗАН