КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6208/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваньки, Маньківського р-ну, Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, вагітну дружину та батька похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
за участю: прокурора ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року залишено без задоволення клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 11 (включно) грудня 2021 року запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на вказаний строк обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1. не відлучатись з місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час, а саме у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
3. не змінювати своє місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду.
4. не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду.
5. утримуватись від спілкування з усіма фігурантами (свідками, підозрюваними обвинуваченими) даного кримінального провадження;
Звільнено ОСОБА_7 в залі суду з-під варти негайно.
Виконання ухвали покладено на орган Національної поліції України за вказаним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, без визначення розміру застави.
На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтована.
Апелянт звертає увагу на те, що згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Однак на думку сторони обвинувачення клопотання містило належне та достатнє обґрунтування обставин зазначених у п. п. 1 та 2 ч. 3 ст. 199 КПК України.
Також апелянт вказує на те, що ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені та підтверджені ухвалами слідчих суддів на підставі яких у вказаному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_7 застосований та в подальшому неодноразово продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Вказані ризики є реальними, доведеними, обґрунтованими та такими, що не зменшились ні на момент розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання та винесення оскаржуваної ухвали, ні на сьогодні, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможуть реалізувати мету застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наведеним ризикам.
Апелянт вважає, що доводи викладені в ухвалі слідчого судді є недостатніми для відмови у задоволенні вказаного клопотання та застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також апелянт вважає, що з урахуванням обставин, передбачених ст. ст. 177 та 178 КПК України, зокрема обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, його суспільну небезпечність, масштаби вчиненого злочину (обсяги виготовлених психотропних речовин, територіальна розгалуженість їх пересилання та збуту тощо), а також наявність доведених та обґрунтованих ризиків, сторона обвинувачення вважає, що жоден розмір застави не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
12.04.2021 року ОСОБА_7 , затримано в порядкуст. 208 КПК України.
13.04.2021 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
31.08.2021 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 під вартою продовжено до 12.10.2021.
07.10.2021 року слідчий Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб в межах строку досудового розслідування дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного раніше щодо підозрюваного. Посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені особливо тяжкого злочину, наявні ризики його переховування від слідства, знищення ним доказів у справі, вчинення ним іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб.
У клопотанні обґрунтовуються вказані ризики, які змушують прокурора звернутися з даним клопотанням до суду. Обґрунтованість підозри доводиться посиланням на джерела доказів, які вже одержані органом досудового розслідування та оцінені на предмет вагомості.
11.10.2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання залишено без задоволення та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 11 (включно) грудня 2021 року запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 на вказаний строк обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які визначено в даній ухвалі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Також, при судовому розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
На виконання вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя, враховано позитивні дані про особу підозрюваного, на які посилався захист та які з урахуванням тривалої попередньої бездоганної процесуальної поведінки підозрюваного, а також даних про його соціальні зв`язки, які набули ознак особливої сталості (утримує хворого батька та вагітну дружину, очікування дитини якою є за часом критичним, виховує малолітню дитину), знаходить на даному етапі підстави визнати ці обставини такими, що збільшують довіру до нього на стільки, щоб ризик переховування з його боку в умовах, коли дружина фактично потребує догляду та допомоги, вважати менш значимим.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, тяжкість злочину, наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд залишив без розгляду клопотання слідчого та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для продовження виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою, до судового розгляду справи, є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v.Armenia п. 95).
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4