Провадження № 11-кп/4820/781/21
Справа № 679/105/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.497 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 24 вересня 2021 року застосовано до неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Головлі Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Стягнуто з ОСОБА_10 законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 817,25 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За рішенням суду, ОСОБА_7 18.12.2020 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи по вулиці Лісовій, 1 в м. Нетішин Хмельницької області, маючи на меті відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка, шляхом зловживання довірою малолітньої ОСОБА_11 отримала від останньої мобільний телефон марки "Nokia 6.1" 4/64 Gb чорного кольору, вартістю 3 440,40 грн., на якому був чохол типу книжка із магнітною застібкою та малюнком на передній частині у вигляді дерева, 150 гривень та у якому містилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 20 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи відкритий характер викрадення чужого майна, ОСОБА_7 втекла з місця події з мобільним телефоном ОСОБА_11 , не реагуючи на прохання останньої, повернути мобільний телефон.

В подальшому ОСОБА_7 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на загальну суму 3610,40 грн.

Такими діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), неповнолітня ОСОБА_7 вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги аргументує тим, що суд в порушення ч.2 ст.373 КПК України, прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, у формі ухвали, а не вироку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зазначає прокурор і про невідповідність висновків суду в частині недосягнення ОСОБА_7 віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК Україні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку обвинуваченої її законного представника та захисника про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Не вдаючись у розгляд питання про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтованерішення, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, для розгляду по суті до суду надійшов обвинувальний акт відноснонеповнолітньої ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

За результатами розгляду даного кримінального провадження місцевий суд дійшов висновку про винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, та можливість, з огляду на її вік, не призначати покарання, а застосувати до неповнолітньої примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Вказане рішення, суд першої інстанції постановив у формі ухвали, а не вироку.

Приймаючи дане рішення, місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_7 на час вчинення злочину (18 грудня 2020 року) не досягнула віку кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком, адже відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому на час вчинення кримінального правопорушення (18 грудня 2020 року) досягнула 14 років, тобто віку з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Аналізуючи особливості застосування звільнення особи від покарання стосовно неповнолітніх правопорушників, закріплених у розділі ХV Загальної частини КК України, колегія суддів зазначає, що законодавцем у положеннях статей 97, 105, 106 КК України, передбачено можливість заміни кримінальної відповідальності або покарання примусовими заходами виховного характеру.

При цьому, підставою для звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності або від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виступає можливість їх виправлення без призначення покарання.

Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє саме вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

У такому випадку, необхідність постановлення у кримінальному провадженні саме обвинувального вироку щодо неповнолітнього, без призначеного покарання, узгоджується сталою практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постанові від 10 червня 2020 року об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (провадження №51-2615км19).

Враховуючи вищенаведене, судомпершої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під час нового судового розгляду місцевому суду необхідно суворо дотримуватись вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази та дати їм належну оцінку у рішенні, уникнувши у ньому протиріч та не дотримання вимог закону, в тому числі щодо форми ухвалення, тобто, ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, судова колегія,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року відносно неповнолітньої ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження № 0000241 від 20.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: