Справа № 752/3411/21
Провадження №: 1-кп/752/870/22
У Х В А Л А
10.02.2022 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши під час проведення у приміщенні суду у місті Києві підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000864 клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про повернення застави (без дати)
за участю сторін та учасника кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
представника потерпілої особи ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

На 10.02.2022 Голосіївським районним судом міста Києва призначено розгляд клопотання про повернення застави, що подане захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 до суду 15.07.2021 у межах зазначеного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, кримінальна відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 191 КК України, а також за обвинуваченням у пособництві у вчиненні зазначеного злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Під час розгляду вказаного клопотання захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали заявлені вимоги та просили суд повернути заставу в розмірі 630 600,00 грн., внесену згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.02.2020 у справі № 757/7638/20-к на підставі квитанції № 254210021 від 25.02.2020.

В обґрунтування цього клопотання посилалися на те, що:

- 05.11.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва за клопотанням сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 001273 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 1600 прожиткових мінімумів доходів громадян відносно ОСОБА_3 ;

- 20.02.2020 запобіжний захід було продовжено до 19.04.2020 з установленням застави в сумі 630 600,00 грн та покладенням ряду процесуальних обов`язків;

- 25.02.2020 заставу в сумі 630 600,00 грн внесено дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_12 за відповідними платіжними реквізитами і ОСОБА_3 звільнено з-під варти;

- протягом 2020 року сторона обвинувачення неодноразово зверталася до суду з клопотанням про продовження зобов`язань для обвинуваченого й останнього разу розгляд клопотання відбувся 30.11.2020;

- 30.12.2020 зобов`язання, покладені на ОСОБА_3 припинили свою дію;

- для внесення застави дружина обвинуваченого позичала кошти за договором позики у приватної особи, умови якого передбачають сплату відсотків;

- наразі строк надання позики закінчився, проте родина не має фінансової можливості погасити заборгованість, з урахуванням значного розміру щомісячних відсотків.

На переконання сторони захисту ОСОБА_3 на цей час відсутні підстави для застосування застави як засобу забезпечення виконання зобов`язань в силу приписів ст. 182 КПК України, оскільки строк дії обов`язків закінчився і застава не була звернута в доход держави.

При вирішенні заявленого клопотання захисник ОСОБА_3 також просив суд врахувати особу обвинуваченого, його сімейний стан, наявність неповнолітніх дітей, батьківські фінансові зобов`язання, вид діяльності, а також те. що за час досудового розслідування і перебування обвинувального акта у суді підзахисний жодного разу не порушував процесуальних обов`язків і довів свою добросовісність.

На підтвердження заявленого клопотання суду було подано у засвідчених копіях довідку Територіального управління Державної судової адміністрації від 26.02.2020 про внесення застави в сумі 630 600,00 грн, договір позики № 1 від 25.02.2020, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на суму 630 000,00 грн зі строком повернення до 31.12.2020 та сплатою 2 % щомісячно, розписку про отримання позики, заяву адвоката ОСОБА_4 про видачу довідки на підтвердження надходження грошових коштів в якості застави, квитанцію від 25.02.2020 на суму 630 600,00 грн, розписки ОСОБА_13 про отримання відсотків від 25.04.2020, 25.05.2020 та 25.06.2020, свідоцтво про народження дитини у 2020 році, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.02.2020 № 757/7638/20-к про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_14 зі зменшенням застави до 630 600,00 грн та установленням строку дії обов`язків, у разі внесення застави, до 20.04.2020, роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень текст ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.10.2020 № 757/46225/20-к про продовження строку дії запобіжного заходу у виді застави в частині покладених на ОСОБА_3 обов`язків до 28.12.2020, але не більше строків досудового розслідування.

Прокурор заперечив проти задоволення заявленого клопотання, наголосивши на його передчасності, наявності цивільного позову на значну суму, тоді як за рахунок застави можливе задоволення майнових вимог у кримінальному провадженні, а також посилався на те, що заставу за ОСОБА_3 вносила інша особа і до суду не надходило вимог від заставодавця про повернення застави.

Представник потерпілої особи та пред`явника цивільного позову підтримав думку прокурора, заперечував проти повернення застави, зауваживши, що розгляд обвинувального акта продовжується.

Проаналізувавши заслухані доводи та відповіді на запитання суду, вивчивши наявні матеріали, які стосуються розгляду заявленого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, зважаючи на наступне.

За приписами розділу ІІ КПК України у кримінальному провадженні, з метою його дієвості, можуть бути застосовані заходи забезпечення, до яких, серед іншого, належать запобіжні заходи, у тому числі тримання під вартою та застава.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).
В абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України закріплено, що в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави,
Частиною ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Приписами абз. 4 ч. 4 ст. 202 КПК України унормовано, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Матеріалами справи підтверджується, що 20.02.2020 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва № 757/7638/20-к продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 до 19.04.2020 та залишено альтернативний запобіжнийзахід у виді застави з покладеними обов`язками, визначеними ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.12.2019 у справі № 757/66669/19-к, а також зменшено розмір застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з цієї ухвалою строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 20.04.2020 включно.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28.12.2019 № 757/66669/19-к суду для досліджено подано не було.

30.10.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/46225/20-к продовжено строк дії запобіжного заходу у виді застави в частині покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_15 до 28.12.2020, якого зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого, прокурора, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматися від спілкування (поза проведення процесуальних дій) з рядом осіб.

Згідно з п. 4 резолютивної часини цієї ухвали термін дії обов`язків, покладений на підозрюваного, визначено до 28.12.2020 включно, але не більше строків досудового розслідування. При цьому суд не визначив строку дії запобіжного заходу у виді застави, обмежившись продовженням строків самих обов`язків.

З пояснень як сторони захисту ОСОБА_3 , так і обвинувачення слідує, що ОСОБА_3 дійсно був звільнений з установи тимчасового тримання з огляду на внесення застави, визначеної судом.

Прокурор у справі не заперечив та не спростував тверджень захисника ОСОБА_3 відносно того, що після 28.12.2020 в установлено законом порядку не продовжувався строк дії обов`язків, що покладалися на ОСОБА_3 .

Таким чином, суд виходить з того, що 28.12.2020 припинили дію обов`язки, визначені ухвалою від 30.10.2020, з огляду на сплив строків їх застосування.

Заслухавши обґрунтування, проголошені стороною захисту ОСОБА_3 та підстави для заявлення клопотання, проаналізувавши наведені вище положення законодавства, додатково враховуючи те, що це клопотання, як вірно відмічено стороною обвинувачення, заявлено не заставодавцем, а обвинуваченим, відносно якого застава вносилася коли він перебував у статусі підозрюваного, суд оцінює саме клопотання як таке, що за своєю суттю, у разі його задоволення, матиме своїм наслідком фактичне скасування застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді застави за відсутності судового рішення про скасування застави.

При цьому суд зауважує, що положення ч. 5 та 6 ст. 194 КПК України визначають правові підстави та надають перелік обмежувальних заходів (обов`язків), які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого одночасно із застосуванням запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Однією із характерних рис таких обов`язків є їх строковий характер (ч. 7 ст. 194 КПК України). Так, обов`язки, покладені на підозрюваного, обвинуваченого у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу, виникають із моменту прийняття відповідного процесуального рішення слідчим суддею, судом (ухвали) або настання певної умови (внесення застави як альтернативного запобіжного заходу). Вони припиняють свою дію після закінчення, зміни або скасування самого запобіжного заходу, або після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки.

Разом з цим, припинення дії таких обов`язків свідчить лише про пом`якшення обмежувальних заходів під час застосування запобіжного заходу і не тягне за собою автоматичне припинення запобіжного заходу у виді застави. Це пояснюється тим, що такі обов`язки не мають самостійного значення і є доповненням до будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою і є допоміжним заходом процесуального примусу, що спрямований на зменшення ризиків кримінального провадження, наявність яких установлена під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу та його продовження.

Як вбачається з заявленого клопотання, питання зменшення ризиків, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 перед судом не піднімається.

З викладеного слідує, що припинення дії додаткових обов`язків не є підставою для скасування основного запобіжного заходу, яким у цьому випадку є застава, а тому, у зв`язку з тим, що у клопотанні про повернення застави не порушується питання про зменшення заявлених стороною обвинувачення ризиків, суд доходить висновку про доцільність відмови у задоволенні вимог сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 176-178, 182, 194, 201, 369, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про повернення застави відмовити.
Ухвала набирає законної сили з 10.02.2022 та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1