печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4094/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному проваджені № 0000141,

ВСТАНОВИВ:
26.01.2022 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене з прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному проваджені № 0000141.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, яке зареєстроване 26.05.2017 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000141, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, чч. 1 і 4 ст. 358, ч. 3 ст. 3652 КК України, та за підозрою приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3652 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 , виконуючи функції нотаріуса відповідно до Закону України «Про нотаріат», будучи особою, яка надає публічні послуги у сфері нотаріальної діяльності, своїми умисними діями вчинив зловживання своїми повноваженнями, які виразилися у незаконному посвідченні договорів про розірвання договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_5 з травня 2012 року здійснює свою професійну діяльність у сфері надання публічних послуг, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, у тому числі виконує функції нотаріуса, спрямовані на захист та забезпечення умов для реалізації інтересів фізичних і юридичних осіб, породжує настання наслідків правового характеру, форма і порядок надання якої визначена державою.

Встановлено, що 14.09.2013 приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 посвідчено договори дарування, укладені між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дарувальник), та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (обдарований), а саме:

- договір дарування житлового будинку, згідно якого ОСОБА_9 набув у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0800 загальною площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 101766,00 грн.

- договір дарування земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_9 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0602 площею 0,1000 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 88360,70 грн.

У подальшому, приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 , знаходячись на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , на думку слідства, діючи у власних корисливих інтересах з метою отримання неправомірної вигоди для себе у вигляді оплати своїх послуг нотаріуса за посвідчення правочинів, а також на прохання і в інтересах ОСОБА_9 у вигляді отримання ним неправомірної вигоди шляхом відчуження належного йому майна, будучи обізнаним з вимогами Закону України «Про нотаріат» та нормами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, в частині обов`язкової участі обох сторін правочину під час посвідчення нотаріусом договорів, зловживаючи своїми повноваженнями нотаріуса, умисно порушуючи вказані вимоги законодавства України, без фактичної участі, присутності і підписання ОСОБА_9 договорів, 29.06.2021 вчинив нотаріальне посвідчення наступних договорів:

- договору про розірвання договору дарування від 14.09.2013, згідно якого право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0800 загальною площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 101766,00 грн., переходить від ОСОБА_9 на користь його матері ОСОБА_8 ;

- договору про розірвання договору дарування від 14.09.2013, згідно якого право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0602 площею 0,1000 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 88360,70 грн., переходить від ОСОБА_9 на користь його матері ОСОБА_8 .

Після вчинення 29.06.2021 у денний час нотаріального посвідчення зазначених договорі, нібито укладених в цей день між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за місцем роботи і у присутності приватного нотаріуса ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії останній зареєстрував ці договори в реєстрі нотаріальних дій за № 214 і № 215 відповідно та 29.06.2021 о 13:32 і 13:52 вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на цей майно за ОСОБА_8 .

При цьому встановлено, що ОСОБА_9 у період часу з 01.40 год 29.06.2021 по 00.30 год 03.07.2021 перебував поза межами м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області, а тому фактично не міг перебувати у нотаріальній конторі приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 та у присутності останнього укласти 29.06.2021 в денний час із своєю матір`ю ОСОБА_8 зазначені вище договори розірвання договорів дарування, укладені 14.09.2013.

Вказані протиправні дії були вчинені приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_5 з метою отримання неправомірної вигоди як для себе у вигляді оплати наданих ним послуг за посвідчення ним двох вказаних договорів від 29.06.2021 про розірвання двох договорів дарування від 14.09.2013, так і для ОСОБА_9 у вигляді відчуження належного йому майна з метою уникнення накладення на нього арешту та його майбутньої конфіскації.

21.01.2022 громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Гола Пристань, Херсонської області, маючому вищу освітою, зареєстрованому і фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3652 КК України.

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначили, що слідчим вилучено усі документи щодо здійснення реєстраційний дій по вказаному кримінальному провадженню та відсутні підстави вважати, що підозрюваний може спотворити якісь докази.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий надав до матеріалів клопотання докази, якими обгрунтовує підозру, а саме:

1.повідомленням від 25.06.2021 про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 і ч. 2 ст. 209 КК України.

2.корінцем повістки врученої 25.06.2021 про виклик ОСОБА_9 на 29.06.2021 на 12:00 до ГСУ НПУ для допиту як підозрюваного.

3.протоколом допиту від 29.06.2021 з 12:25 до 14:05 підозрюваного ОСОБА_9

4.ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 № 757/34393/21-к про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

5.листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві від 02.07.2021 № 2-2586/21 про внесення застави за підозрюваного ОСОБА_9 .

6.протоколом від 02.07.2021 роз`яснення підозрюваному обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України у порядку ст. 182 КПК України.

7.ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 № 757/34400/21-к про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9

8.документами, вилученими на підставі ухвали суду від 14.07.2021 № 757/37010/21-к у приватного нотаріуса ОСОБА_5 : договорами від 29.06.2021 про розірвання договорів дарування № 214 і № 215 та іншими документами щодо укладання цих договорів та внесення відомостей про їх укладання до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

9.листом приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 29.10.2021 № 54/01-16 про вчинені ним 29.06.2021 нотаріальні дії.

10.листом від 11.11.2021 № 3315/43/41/10/01-2021 Управління поліції охорони в Херсонській області щодо зняття і постановки на охорону нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 .

11.протоколами від 04.10.2021 оглядів інформації, вилученої у операторів мобільного зв`язку, щодо місцезнаходження терміналів мобільного зв`язку з абонентськими номерами, якими користуються ОСОБА_9 і ОСОБА_5 за період з 29.06.2021 по 03.07.2021.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

ОСОБА_5 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, визначене місце проживання, за якими характеризується позитивно.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчому судді не надано.

Твердження щодо існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому, ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання та родину свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000141, а саме до 21.03.2022 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному проваджені № 0000141 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному проваджені № 0000141, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з Херсонської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і виїзду в Україну;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ;

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 21.03.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1