Справа № 357/7635/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції з державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35):

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 жовтня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002694, яке внесене до ЄРДР 07 липня 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кувасай, Республіка Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітніх синів Даміра та ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (далі Угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, за таких фактичних обставин.

06 липня 2020 року близько 22:30 год. ОСОБА_4 , за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на тлі побутових суперечностей виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 образив ОСОБА_4 словесно та наніс два удари кулаками обох рук в обличчя ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 у ОСОБА_4 з мотивів помсти виник умисел на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації умислу, спрямованого на завдання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , 06 липня 2020 року близько 23:55 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, взяв викрутку, яка знаходилась в технічному приміщенні прибудинкової території, наздогнав за межами домоволодіння ОСОБА_6 та знаходячись на земельній ділянці навпроти домоволодіння по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність і незаконність свої дій, а також бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення фізичного болю та тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , наніс не менше двох цілеспрямованих ударів викруткою, яку тримав у правій руці, в ліву частину тулуба ОСОБА_6 , який стояв навпроти нього.

Внаслідок цього ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій боковій поверхні грудей в 4 міжребер`ї по середній пахвовій лінії, від якої йде рановий канал спереду назад і пошкоджуючи реберну плевру отвором до 0,5 см., проникає в ліву плевральну порожнину, рани на лівій боковій поверхні грудей в 5 міжребер`ї по середній пахвовій лінії, від якої йде рановий канал зліва-направо і 5 міжребер`ї проникає в ліву плевральну порожнину, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі та визначили за доцільне звільнити його, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку тривалістю три роки із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору згоду на укладення Угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002694, яке внесене до ЄРДР 07 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про його особу, а саме він раніше не судимий, маює на утриманні малолітніх синів ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , характеризується посередньо, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, на обліку військовозобов`язаних перебуває, як засуджений, місця роботи та іншого доходу не має.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони Угоди про визнання винуватості, узгодили ОСОБА_4 покарання не більше п`яти років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 10 липня 2021 року, штани чорного кольору, які належать потерпілому ОСОБА_6 та які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ за № 7301844, визнані речовим доказом.

Згідно із п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 жовтня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002694, яке внесене до ЄРДР 07 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк обчислювати з 19 жовтня 2021 року.

Речові докази, а саме: штани чорного кольору, - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області