Справа № 466/7805/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1214/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року, у кримінальному провадженні № 0000848, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, щодо продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 14.12.2021, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12.03.2022 року включно без визначення застави.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати ухвалу суду першої інстанції якою продовжено їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на заставу або такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Покликається, що не має наміру уникати явки в суд, але просить дати можливість бути поруч з неповнолітньою дитиною, якій 3 роки і яка є на її утриманні. Просить дати можливість бути поруч із дитиною в домашніх умовах.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченій, з моменту взяття її під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано особу обвинуваченої ОСОБА_6 та тяжкість інкримінованого їй діяння, а саме вчинення особливо тяжкого злочину.

Суд першої інстанції дійшов переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання нею процесуальних рішень суду. Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`яку.
Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. При цьому судом не було визначено розмір застави, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину у сфері обігу наркотичних засобів.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги зокрема просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на заставу у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб або домашній арешт,міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченої, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 дотрималася вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченої, відповідно є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років.

На досудовому слідстві ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.11.2021 до 11.01.2022 включно. При цьому судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_6 та інші обвинувачені обгрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, направлене проти здоров`я нації, вчинені умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, наявність ознак справжнього інтересу, придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів та особливо наркотичних засобів, обіг яких заборонено, що призводить до суттєвого погіршення криміногенної обстановки як в масштабах Львівської області, так і всієї держави.
Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення; крім того є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та не спростовують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, які продовжують існувати та не зменшилися .

Покликання обвинуваченої на необхідність зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, через бажання бути поруч з дитиною, є не переконливими та не обґрунтованими.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченої не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року, якою обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, по 12 березня 2021 року включно без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: