09.09.2021
Справа № 359/9850/20
Провадження № 1-кп/359/282/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001935, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого 14.02.2020 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі із встановленим іспитовим строком один рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
09.11.2020 ОСОБА_6 , перебував за адресою: АДРЕСА_3 та у цей час у останнього виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом підбору магнітного ключа, таємно проник до паркінгу, який розташований у будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав миючий засіб марки «DOMESTOS», 1 л. - 2 шт., миючий засіб «FAIRY» 0,5 л., рідкий пральний порошок «Persil» 5,65 л, акумуляторну батарею до електроавтомобіля (дитячого) «J6-12НR», вогнегасник порошковий масою 1,00+0,03 кг., компресор автомобільний арт. HD 0028, знак аварійної зупинки (трикутний), буксирний трос та сигнальний жилет.

Після цього, ОСОБА_6 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений жителем вищезазначеного будинку ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1427 гривень 38 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він 09.11.2020 перебував в с. Чубинське, де підібрав магнітний ключ та проник до паркінгу, звідки викрав всі перераховані в обвинуваченні речі. Після цього, виходячи із вказаного приміщення, був зупинений жителем вищезазначеного будинку. У вчиненому діянні кається, просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинені повторно.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_6 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_6 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачуваний усвідомлював, що майно, яким він повторно протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_6 виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки які вважав необхідними для доведення злочину (крадіжки) до кінця, але злочин не був закінченим з причин, які не залежали від його волі, а з причин, зупинення його жителем вищезазначеного будинку ОСОБА_7 одразу поряд із супермаркетом, разом з викраденим майном. Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки закінченого замаху на вчинення злочину, відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України.

Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочин проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_6 містяться ознаки повторності.

Разом з цим, обвинувачений злочин вчиняв з проникненням в інше приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, під приміщенням слід розуміти різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). Так, обвинувачений шляхом підбору магнітного ключа, таємно проник до паркінгу, який розташований у будинку АДРЕСА_3 . Умисел на викрадення чужого майна у нього виник ще до проникнення у інше приміщення. Тому крадіжка має ознаку його вчинення - поєднані з проникненням у приміщення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи данні обставини при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий 14.02.2020 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі із встановленим іспитовим строком один рік. Не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працює. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілої сторони претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.

Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викраденим майном він не встиг розпорядитися на власний розсуд, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений жителями будинку.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 за вчинення тяжкого злочину належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Крім того, ОСОБА_6 засуджений 14.02.2020 вироком Дарницького районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 1 рік із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Новий злочин обвинувачений вчинив маючи іспитовий строк.

Тому, на підставі ст. 71 КК України та із урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2020, ОСОБА_6 належить призначити остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Підстави для звільнення його від відбування покарання та призначення йому іспитового строку відсутні. Адже, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.10 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 71, ст. 72, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахувати покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі на 6 (шість) місяців позбавлення волі, відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2020.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2020, і, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Речові докази миючий засіб марки «DOMESTOS», 1 л. - 2 шт., миючий засіб «FAIRY» 0,5 л., рідкий пральний порошок «Persil» 5,65 л, акумуляторну батарею до електроавтомобіля (дитячого) «J6-12НR», вогнегасник порошковий масою 1,00+0,03 кг., компресор автомобільний арт. HD 0028, знак аварійної зупинки (трикутний), буксирний трос та сигнальний жилет, після вступу вироку в законну силу, залишити у володінні власника ОСОБА_8 .

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1