Справа № 0827/3118/20
Пр. № 1-кп/336/310/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, матері двох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацевлаштованої, що зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимої,

- обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена вчинила незаконні дії в сфері обігу психотропних речовин за попередньою змовою з іншою особою за таких обставин.

В період часу з 14 години 48 хвилин до 14 години 50 хвилин 29 січня 2021 року ОСОБА_5 , керуючись умислом на незаконний збут психотропної речовини, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 - збула особі, уповноваженій на проведення оперативної закупівлі, за винагороду в 500 грн. психотропну речовину, обіг якої обмежено, метамфетамін, масою 0,1928 грама (в перерахунку на основу), яку напередодні описаних дій за невстановлених обставин набула у особи, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження, розмістила у зіп-пакеті і поклала в пачку з-під цигарок «Sobranie».

Допитана в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала винуватість у вчиненні незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів за вказаних в обвинуваченні обставин і дала детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснила, що на вчинення незаконних дій її спонукав збіг тяжких особистих обставин. Вона є матір`ю двох дітей, відомості про батька яких в актах цивільного стану записані з її слів, і фактично самостійно утримує їх, не отримуючи аліментів. До того ж на час вчинення описаних дій вона перебувала у стані вагітності, очікуючи появи на світ третьої дитини. ЇЇ знайомий на ім`я ОСОБА_6 запропонував їй зайнятися цим промислом, він же і надав їй психотропну речовину для незаконного збуту, а також повідомив інформацію про її номери засобів зв`язку споживачам небезпечної речовини. Набуту у співучасника речовину вона зважила у себе в житлі та розфасовала по маленьких пакетиках, маючи намір продати її за 1600 грн. за грам та передати грошові кошти організатору цієї діяльності, від якого розраховувала отримати по 400 грн. за один грам збутого метамфетаміну. В день, до якого відноситься подія злочину, особа, що набула у неї метамфетамін, зателефонувала їй з проханням продати певну кількість психотропної речовини, і вона призначила зустріч у себе вдома, куди під час здійснення закупівлі з`явилися співробітники правоохоронних органів.

Заявила, що щиро розкаюється у вчинених діях, протиправність яких не усвідомлювала, коли з ціллю покращити свій майновий стан прийняла рішення зайнятися збутом психотропної речовини.

В теперішній час вона повністю усвідомила суспільну небезпечність та згубність означених дій, отримала урок, який перешкоджатиме їй будь-коли в майбутньому стати на протиправний шлях, щиро жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої:

- за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконні придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 скоїла злочин, який Законом України про кримінальну відповідальність віднесенийдо категорії тяжких кримінально караних діянь, які посягають на загальносуспільні інтереси, такі, як здоров`я людини, що проголошене Основним Законом України як найвища соціальна цінність.

Разом з цим суд бере до уваги і ту обставину, що до кримінальної відповідальності обвинувачена притягується вперше, щиро кається у вчинених діях та активно сприяє суду у встановленні фактичних обставин справи.

Визнаючи щире каяття та сприяння у встановленні фактичних обставин справи пом`якшуючими покарання обставинами, суд знаходить за можливе віднести до таких обставин і ненастання суспільно небезпечних наслідків від інкримінованих обвинуваченій дій у вигляді шкоди для здоров`я особи, з урахуванням того, що визнаний судом доведеним епізод обвинувачення розкритий внаслідок здійснення контролю за вчиненням злочину.

Окрім наведених пом`якшуючих обставин, такими обставинами є вчинення злочину жінкою у стані вагітності, вчинення кримінально караного діяння внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а також активне сприяння органу досудового розслідування в розкритті кримінально караної діяльності, що мала ознаки промислу, та викритті усіх причетних до цієї діяльності осіб.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також відомості про особу винної, що має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей, яких виховує сама у відсутність піклування та утримання з боку батька, та старшого сина, що досяг повноліття лише за два тижні до судового засідання, а на час вчинення злочину також був неповнолітнім; позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про достатній рівень її соціалізації та усвідомлення суспільних та загальнолюдських цінностей, дають суду підстави призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення.

Як випливає зі згаданих судом характеристик з місця проживання ОСОБА_5 , обвинувачена є турботливою, люблячою матір`ю, що не перекладає своїх батьківських обов`язків на інших осіб.

Вона не страждає на захворювання, які створюють небезпеку для оточення і шкодять гармонійному розвитку та вихованню дітей.

Значення спілкування батьків з дітьми, безпосереднього виховання дітей батьками, проживання дітей в сім`ї з особами, від яких вони походять, неможливо переоцінити для формування особистості, системи її моральних та соціальних цінностей.
Означені висновки сформульовані в тексті принципу 6 «Декларації прав дитини», за змістом якого дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Такі самі умовиводи наявні в змісті статті 9 Конвенції ООН про права дитини, за якою держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають у відповідності із застосовуваним законом і процедурами, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» в статті 14 також розвиває ці міркування, зазначаючи, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

При вирішенні питання про можливість на підставі вироку суду звільнити обвинувачену від відбування покарання, суд перш за все враховує внормовані статтею 75 КК України підстави звільнення від відбування покарання, відповідно до якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання при призначенні, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Перешкоди для застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання за формальними критеріями, що передбачені статтею 75 КК України, щодо ОСОБА_5 відсутні.

Наведені судом пом`якшуючі покарання обставини і дані про особу винної є цілком сприятливими для прийняття такого рішення.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з ст. 61 Конституції, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Наведені міркування дають суду підстави дійти висновку про недоцільність застосування до обвинуваченої за вироком найбільш суворого заходу примусу, без надання особі можливості виправлення без ізоляції від суспільства, а також про відсутність виключних обставин, що могли б зумовити розлучення матері з дітьми у зв`язку із застосуванням такого примусу.

Невжиття ж звільнення від покарання з випробуванням лише з мотивів тяжкості вчиненого злочину та суворості передбаченого за нього покарання є таким, що суперечить засадам кримінального провадження, які проголошують верховенство права, законність, справедливість.

Звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням суд в силу ст. 77 КК України не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачене санкцією частини статті обвинувачення як обов`язкове.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати з проведення судової експертизи у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 у доход держави.

У відсутність клопотань учасників провадження та у зв`язку з належною процесуальною поведінкою обвинуваченої відсутні підстави для обрання запобіжного заходу, який не застосовувався на стадії досудового розслідування, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання з застосуванням положень статті 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачена протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 у доход держави процесуальні витрати з проведення судової експертизи в сумі 628 грн. 04 коп.

Речові докази банківську карту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , банківську карту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Samsung S6 edge» SM-G925F, серійний номер НОМЕР_3 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон Україна», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Управління СБ України в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_5 за належністю.

Речові докази електронні ваги чорно-сріблястого кольору; електронні ваги чорного кольору з двома пальчиковими батарейками; електронні ваги сріблястого кольору з двома пальчиковими батарейками; зіп-пакет розміром 115х70 мм з сімдесятьма зіп-пакетами розміром 75х40 мм; психотропну речовину метамфетамін масою 0,1928 гр. (в перерахунку на основу), що знаходиться в спецпакеті експертної служби № 3625734, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Управління СБ України в Запорізькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1