Житомирський апеляційний суд
Справа №935/399/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження № 935/399/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 жовтня 2021 року включно, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором їх існування. Зазначає, що оголошена ОСОБА_8 підозра та кваліфікація його дій за ч.3 ст.299 КК України органами досудового розслідування недоведена, оскільки стороною обвинувачення не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують факт знущання ОСОБА_8 над тваринами, а також не вказано причин і хуліганського мотиву його дій. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, хворіє на психічні розлади, потребує медичного лікування у психіатричному закладі та відсутні будь-які виняткові обставини для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000015 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України.
09.08.2021 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, тому до нього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання на строк від 5 до 8 років, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово порушував умови домашнього арешту, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №935/399/21, в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 16.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України.
Ухвалою суду від 14.06.2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 12 серпня 2021 року включно.

09.08.2021 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання на строк від 5 до 8 років, неодноразово порушував умови домашнього арешту, а також те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зменшилися.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, за який законом передбачено покарання на строк від 5 до 8 років.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, неодружений, утриманців не має, та неодноразово порушував умови домашнього арешту, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на волі, під загрозою можливого покарання, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою.

Вказані обставини підтвердив прокурор і при апеляційному розгляді справи та зауважив, що до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який він неодноразово порушував, тому йому було замінено вказаний запобіжний захід на тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що в судовому засіданні не було доведено наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик можливого переховування обвинуваченого від суду обумовлений тяжкістю можливого покарання, відсутністю у обвинуваченого постійної роботи та джерела доходів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризики можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення ґрунтується на тому, що ОСОБА_8 проживає в одному населеному пункті з потерпілою та більшістю свідків, а також тим, що обвинувачений неодноразово порушував умови домашнього арешту та не має джерела доходів.

Зазначеним спростовуються доводи апелянта про недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що оголошена ОСОБА_8 підозра та кваліфікація його дій за ч. 3 ст.299 КК України органами досудового розслідування недоведена, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на даний час ОСОБА_8 перебуває у статусі обвинуваченого, стосовно нього здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, тому ці обставини можуть бути перевірені лише під час судового розгляду, а не під час розгляду питання щодо запобіжного заходу.
Доводи апелянта про те, що до обвинуваченого ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки захисником не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, хворіє та потребує медичного лікування у психіатричному закладі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане не може бути безумовною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, доказів того, що обвинувачений не може утримуватися під вартою апеляційному суду сторонами не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я та міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги захисника не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 тримається під вартою тривалий час, тому під час розгляду наступного клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду слід врахувати вказані обставини, стадію судового розгляду та прийняти законне та обгрунтоване рішення, з огляду на позицію ЄСПЛ з даного питання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 жовтня 2021 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :