Провадження №1-кс/463/6353/21
У Х В А Л А

29 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 22.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,-

в с т а н о в и в :

заявник звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчої слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 22.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, просить скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.
Скаргу мотивує тим, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000040 від 22.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України за фактом неналежного виконання медичними працівниками Бориславської міської лікарні та КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» своїх професійних обов`язків, внаслідок чого для ОСОБА_3 , настали тяжкі наслідки у вигляді часткової втрати зору. В казаному кримінальному провадження заявник має статус потерпілої. 17.09.2021 слідчою Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину. ОСОБА_3 вважає вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просить її скасувати.

В судове засіданні заявник не з`явилася, у поданій скарзі просила таку слухати у її відсутності.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Запереченнь до суду не подав, скерував до суду матеріали кримінального провадження для огляду та дослідження в судовому засіданні.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000040 від 22.10.2019 слідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого віддділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , перебувало кримінальне провадження №0000040 від 22.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.
Постановою слідчої слідчого віддділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Судом досліджено той факт, що слідчим за час проведення досудового слідства допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 09.03.2021. Як вбачається з матеріалів справи допит проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак при поставлені слідчою досить великої кількості грунтовних питань, питання що стосується завдання шкоди, яку їй було завдано, так не ставилося та не зв`ясовувалося слідчою під час допиту. Окрім цього слідчою ОСОБА_4 проведено слідчі дії по вказаному кримінальному провадженні, допитано як свідка ОСОБА_5 , та не допитано як свідка ОСОБА_6 , хоч повістка в матеріалах справи наявна, та відсутня розписка про її отримання. Відповідно свідок ОСОБА_6 так і недопитана слідчою на час закриття матеріалів кримінального провадження. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Окрім цього в матеріалах кримінального провадження відсутні такі дані.

За таких обставин, оскільки слідчим досудове провадження здійснено без перевірки всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для об`єктивного та повного розслідування, а тому постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст.307 КПК України, а також виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржника в частині зобов`язання слідчого вжити належні заходи і вчинити певні дії виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягають.
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчої СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 22.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, в решті відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1