Провадження № 11-сс/4820/578/21
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 30.09.2021 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2021 року задоволено частково клопотання слідчого, погоджене з прокурором, застосування відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочівка Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 286-1 ч.3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 26 листопада 2021 року включно.
Ухвала діє по 26 листопада 2021 року включно.
Органом досудового розслідування встановлено, що 30 вересня 2021 року, близько 18 години 30 хвилин він порушуючи вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), здійснював керування автомобілем марки «Mazda 6» р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та маючи знижену реакцію, в світлу пору доби, в межах населеного пункту, рухаючись на горизонтальній, прямій, сухій ділянці автодороги з асфальтобетонним покриттям по вулиці Зарічна в с. Пашківці Старокостянтинівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, зі сторони перехрестя з вулицею Корольова в напрямку м. Старокостянтинів, порушив та не дотримався вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил, які виразились у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.
За вищевказаних обставин, ОСОБА_8 , продовжуючи рух по вулиці Зарічна, неподалік домогосподарства №18, прийняв рішення виконати маневр обгону автомобіля марки «Volvo V50» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку в межах смуги його руху, після чого, маючи перед початком обгону об`єктивну можливість своєчасно виявити ОСОБА_10 , який знаходився напроти свого домогосподарства на лівому узбіччі, поблизу лівого краю проїзної частини автодороги, в порушення вимог п. 10.1 Правил, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху.
Під час виїзду на зустрічну смугу ОСОБА_8 , маючи об`єктивну спроможність спостерігати перешкоду для свого руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який стояв на зустрічному узбіччі в нерухомому стані, усвідомлюючи небезпечність даного маневру, що полягала у неможливості безпечного об`їзду пішохода в разі виконання маневру обгону, маючи можливість відмовитися від даного маневру, продовжив виконувати маневр обгону та таким чином, в порушення вимог п. 13.3 Правил не вжив заходів для дотримання безпечного бокового інтервалу під час об`їзду перешкоди, чим створив небезпеку для дорожнього руху, та рухаючись по зустрічній смузі руху, в порушення вимог п. 1.10 Правил, термін «узбіччя», виїхав на зустрічне узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів, де передньою частиною автомобіля «Mazda 6» р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на стоячого там пішохода ОСОБА_10 .
Внаслідок ДТП, пішохід ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці дорожньо - транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 1.10 термін «узбіччя», 2.3 д), 2.9. а), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.
Вище вказані порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10
30.09.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000502 зареєстровано дане кримінальне правопорушення, правова кваліфікація правопорушення - ч.3 ст.286-1 КК України.
30.09.2021 о 21 год. 20 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, а також суворість, передбаченого законом покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, в результаті якого настала смерть людини, існують ризики, визначені ст.178 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді змінити, обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або можливість внесення застави. При цьому вказує, що під час судового розгляду стороною захисту було надано цілий ряд документів щодо наявності міцних соціальних стосунків, наявності неповнолітніх та малолітніх дітей, наявності дитини інваліда та наявності невиліковного тяжкого захворювання у самого підозрюваного.
Крім того зазначає, що при винесенні ухвали, слідчий суддя взяв до уваги лише аргументи сторони обвинувачення, а докази сторони захисту нівелювалися та не оцінювалися в своїй якісній та кількісній характеристиці.
Звертає увагу і на те, що слідчий та прокурор, як в самому клопотанні так і в процесі, лише перерахували ризики, які на їхню точку зору існують і жодним чином не обґрунтували та не довели їх.
Під час розгляду клопотання, слідчим не надано суду і не встановлено такі б факти, які б свідчили про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки та займатиметься злочинною діяльністю.
Також, суддя не навів достатніх мотивів, якими він керувався при винесенні ухвали, при оцінці доказів для встановлення наявності чи відсутності обставин, на які сторона захисту посилалася як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, суд не зазначив, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені у відповідності до чинного законодавства.
Щодо можливості внесення застави, слідчим суддею взагалі не розглядалося.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, суворість передбаченого законом покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, в результаті якого настала смерть людини, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 30.09.2021, протоколом обшуку від 30.09.2021, протоколом проведення тесту за допомогою приладу «Драгер», протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.09.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.09.2021 року та іншими матеріалами кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження, особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність його ізоляції від суспільства.

Однак, на думку колегії суддів, наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання та соціальних зв`язків не є визначальними і такими, що б давали можливість обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Тому, доводи захисника про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу, слід залишити поза увагою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .
Колегія суддів вважає, що надані докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку про те, що підозра є обґрунтованою. Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, колегією суддів не встановлено.
Крім того, на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Слід залишити поза увагою і твердження апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не розглядалася можливість внесення застави з огляду на наступне.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином зазначена норма КПК України не зобов`язує слідчого суддю визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а надає право не визначати розмір застави.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2021 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 листопада 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді