Ухвала
іменем України

10 вересня 2021 року
м. Київ

справа № 545/2997/20
провадження № 51-4366 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 червня 2021 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимонове Троїцького району Луганської області та жителя м. Полтави,
засуджено за вчинення злочинів, передбачених: частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна; частиною 3 статті 187 КК на строк 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна; частиною 1 статті 309 КК на строк 2 роки обмеження волі. На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у відповідності до частини 1 статті 72 КК із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання на строк 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
2. Суд визнав доведеним, що 12 вересня 2020 року близько 03:20 ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за злочин, передбачений частиною 1 статті 187 КК, перебуваючи в торгівельному павільйоні з продажу квітів АДРЕСА_1 , з кишені своєї куртки дістав заздалегідь заготовлений предмет, ззовні схожий на пістолет та направив на потерпілу ОСОБА_6 , при цьому погрожуючи вказаним пістолетом, висловив вимогу негайно віддати всі кошти, які знаходилися у неї та у вказаному торгівельному закладі. ОСОБА_6 , сприймаючи вказану погрозу як реальну, побоюючись за своє життя та здоров`я, повідомила про місце знаходження коштів, після чого ОСОБА_5 з верхньої шухляди столу дістав грошові кошти в сумі 2835 грн, належні ФОП ОСОБА_7 , та заволодів ними, після чого наказав ОСОБА_6 лягти на підлогу обличчям вниз, що вона й зробила, а ОСОБА_5 , використовуючи пакувальну стрічку, завів за спину та зв`язав руки ОСОБА_6 таким чином, щоб вона самостійно не змогла підвестися, наказав їй не рухатися та тихо лежати обличчям вниз. У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
17 вересня 2020 року ОСОБА_5 приблизно о 02:50 прибув на територію автомобільної мийки «ТАМ», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи біля вхідних дверей вказаної автомийки ОСОБА_5 подзвонив у дзвінок вхідних дверей, тримаючи у цей час у руці заздалегідь приготований предмет, ззовні схожий на пістолет для його демонстрації. Після того як неповнолітній ОСОБА_8 , що працює на вказаній автомийці відчинив вхідні двері ОСОБА_9 , останній, тримаючи у руці предмет схожий на пістолет проник через відчинені двері до приміщення боксу автомийки, та здійснив напад на потерпілого ОСОБА_8 , погрожуючи йому предметом, ззовні схожим на пістолет, що ОСОБА_8 сприймав як реальну загрозу його життю та здоров`ю, та, з метою залякування та подолання його опору штовхаючи руками в спину повалив останнього на підлогу, намагався зв`язати йому руки за спиною. Після чого, помітивши потерпілого ОСОБА_10 , який теж працює на вказаній автомийці ОСОБА_5 , одним ударом ноги в ділянку лівої ноги над коліном збив з ніг потерпілого ОСОБА_10 та погрожуючи предметом, ззовні схожим на пістолет, що потерпілий сприймав як реальну загрозу його життю та здоров`ю, наказав не рухатися. У подальшому, ОСОБА_5 , погрожуючи потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 застосуванням предмету, ззовні схожого на пістолет, який потерпілі сприймали за вогнепальну зброю та пряму загрозу їх життю та здоров`ю, заштовхав їх до туалету автомийки, а двері підпер морозильною камерою.
Подолавши таким чином волю потерпілих до спротиву засуджений заволодів майном, яке належить ОСОБА_11 , а саме: жіночим гаманцем вартістю 85 грн, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 620 грн та металевим ящиком вартістю 857,84 грн, завдавши ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1562,54 грн.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці, з метою подальшого вживання, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який у подальшому поклав до рюкзаку, та носив при собі. 17 вересня 2020 року о 5:35 ОСОБА_5 на підставі пункту 2 частини 1 статті 208 КПК було затримано за підозрою у вчиненні злочину. Під час особистого обшуку у затриманого ОСОБА_5 , в рюкзаку було виявлено та вилучено два паперові згортки та один згорток з фольги, заповнені речовиною рослинного походження зеленого кольору в сухому та подрібненому стані, яка має морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, загальною масою у висушеному стані 6,154 г, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у частині призначення покарання, застосувавши до нього положення статті 69 КК.
4. Захисник зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано ряд обставин, що пом`якшують його підзахисному призначене покарання.
Оцінка суду
5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
6. Доводи касаційної скарги про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згодна сторона захисту.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. Як убачається з наданих судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо принципів призначення покарання. З мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданої шкоди, що визнав обставинами, які відповідно до статті 66 КК, пом`якшують покарання, правильно вказавши на відсутність обставин, що відповідно до статті67 КК, обтяжує покарання.
9. Згідно довідки ВІТ ГУПН в Полтавській області ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, громадського порядку та моралі, та злочин проти громадської безпеки. Так, вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 16 квітня 2010 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину передбаченого частиною 1 статті 187 КК судимість за вчинення якого не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення та вказує на його стійку антисоціальну спрямованість.
10. Тобто суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував обставини, на які посилається захисник у своїй касаційній скарзі, що аналогічні доводам апеляційної скарги. Отже, колегія суддів вважає, що суд, призначаючи покарання, належно врахував всі дані про особу засудженого.
11. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій частини 2 статті 187, частини 3 статті 187 та частини 2 статті 309 КК та не знайшов підстав для застосування статті 69 КК і призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
12. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
13. У даному провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
14. Що стосується застосування статті 69 КК, то Суд зазначає, що частина 1 цієї норми закону надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
15. При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, Суд виходить з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей спеціальної частини Кодексу, що визначають певні пом`якшуючі обставини як ознаку складу злочину. Про зв`язок пом`якшуючих обставин, зазначених у статті 66 КК, з привілейованими складами злочинів свідчить, зокрема, частина 3 статті 66 КК, яка забороняє врахування пом`якшуючої обставини, яка вже визначена законом як ознака складу злочину, у вчиненні якого особу визнано винуватою.
16. Наприклад, закон визнає такі обставини як сильне душевне хвилювання, особливий стан породіллі та стан необхідної оборони такими, що істотно знижують тяжкість вбивства або тяжкого тілесного ушкодження, у формулюванні складів злочинів в статтях 116 118, 123, 124 КК. Це визначає підхід законодавця й у визначенні обставин, які можуть прийматися до уваги при вирішенні питання про можливість застосування статті 69 КК.
17. Хоча в статті 69 КК закон передбачає, що можуть існувати й інші обставини чи сукупність обставин, за яких призначення покарання в межах санкції статті кримінального закону може бути явно несправедливим, однак, виходячи з системного тлумачення кримінального закону, Суд доходить висновку, що обставини чи сукупність обставин, які відповідно до статті 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.
18. Крім того, Суд зазначає, що ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.
З огляду на викладене касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення,а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПКслід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3