ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1385/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 001324, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована

та проживає: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 24 травня 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона 30 квітня 2021 року приблизно о 13 год. 20 хв., знаходячись в приміщенні магазину «ТРАШ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 5Г, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Траш» (), керуючись раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішила таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) ОСОБА_7 30 квітня 2021 року приблизно о 13 год. 20 хв., знаходячись в приміщенні магазину, діючи умисно, з корисливих мотивів. Переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, поклала до своєї тряпчаної сумки, котра була в неї в руках: 1 пляшку «Олія соняшникова Стожар Рафінована», ємкістю 1,6 л, вартістю 80,19 грн (без ПДВ), а також 5 пачок «масло солодковершкове Яготинське 82,5%», кожна з яких вагою по 200 г, вартістю 40,80 грн кожна пачка, а всього майна на загальну суму 284,19 грн (без ПДВ), і пройшла з даним товаром у напрямку виходу з магазину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приблизно о 13 год. 24 хв. 30 квітня 2021 року, утримуючи при собі вказаний товар, пройшла повз антикрадіжні рамки магазину, при цьому не розрахувавшись за вказаний товар, тим самим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона була помічена та зупинена працівниками охорони вказаного магазину разом з наявним при ній майном, яке вона намагалася вкрасти.

Отже, ОСОБА_7 умисно, з корисливих спонукань, повторно, вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ТОВ «Траш», чим могла спричинити товариству матеріального збитку на загальну суму 284,19 грн (без ПДВ).

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю та показала, що дійсно 30 квітня 2021 року вчинила крадіжку товару, впевнена була, що її дії були ні для кого не були помітними, пройшла з товаром через рамки, які не спрацювали, і вже надалі була затримана охороною. Щиро шкодує про вчинене.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинувачену, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення, постанови про речовими доказами тощо.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої, то суд вважає її правильною та кваліфікує її дії як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, із ознакою, що кваліфікує злочин, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (вину визнала, розкаялася), особу обвинуваченої, а саме: раніше неодноразово судима, вчинила новий злочин маючи незняті та непогашені судимості, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11 липня 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога (діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, стан відміни), працює не оіфіційно продавцем, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на те, що санкція статті містить альтернативні види покарань, суд вважає за необхідне за таких обставин вчиненого злочину та даних про особу ОСОБА_7 обрати з них найсуворіший вид, а саме позбавлення волі, але в межах, наближених до мінімальних, з урахуванням ставлення винної до вчиненого та незначної суми викрадених продуктів харчування, і що буде домірним вчиненому.

Крім того, суд зобов`язаний застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, а саме частково приєднавши невідбуте покарання:

за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці, та

за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не заявлені.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, у цей строк відбування покарання зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання під вартою з розрахунку один день за день позбавлення волі, з дня затримання, з 13 червня 2021 року, до 30 вересня 2021 року включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

оптичний диск з написом (Axent CD-R) зберігати у матеріалах цього кримінального провадження;

одну пляшку «Олія соняшникова Стожар Рафінована» ємкістю 1,6 л; п`ять пачок «масло солодковершкове Яготинське 82,5%» кожне з яких вагою 200 г, передані під зберігальну розписку власнику, залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1