Дата документу 03.09.2021 Справа № 554/8470/21
УХВАЛА
Іменем України

03 вересня 2021 р. м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 07.05.2021 р. за ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області спільно з Полтавським РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 07.05.2021 р. з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 22.03.2021 інспекцією з контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Полтави проведено перевірку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , під час якої виявлені порушення щодо проведених без дозволу архітектурних змін будівлі.

Дізнавшись про проведену перевірку та виявлені порушення у ОСОБА_6 , який є депутатом Полтавської міської ради 8 скликання, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від власника вказаного приміщення.
Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 залучив ОСОБА_7 , якийвідповідно до розпорядження Полтавського міського голови № 236-к від 26.04.2016 призначений на посаду начальника управління з питань містобудування та архітектури, головного архітектора міста Полтави, є представником місцевого самоврядування і згідно посадової інструкції виконує організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції, та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.
Діючи відповідно до спільного злочинного умислу за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 23.03.2021 висунув вимогу представнику ОСОБА_5 - ОСОБА_8 про надання неправомірної вигоди за сприяння у видачі управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 , а також видачу КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю. На вказану вимогу ОСОБА_6 ОСОБА_8 не погодився.
Для одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з метою проведення реконструкції нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 30.03.2021 звернувся із відповідною заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради.
08.04.2021 та 22.04.2021 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відмовив ОСОБА_5 у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.
У подальшому 28.04.2021 ОСОБА_6 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_8 , що управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не погодився надати неправомірну вигоду.
При цьому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно висунув вимогу ОСОБА_8 про надання неправомірної вигоди, та указав суму неправомірної вигоди 5 тис. дол. США. При цьому, ОСОБА_6 довів ОСОБА_8 про необхідність оформлення управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради не містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, а паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень в будинку у АДРЕСА_1 , що дозволить привести у відповідність до законодавства наявні архітектурні зміни у будівлі та усунути порушення, а також оформлення у КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради паспорту на вивіску на вказану будівлю.
28.04.2021 ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_6 передав останньому через посередника першу частину неправомірної вигоди у сумі 2 тис. дол. США.
У свою чергу, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 14.05.2021 надав ОСОБА_5 лист про те, що видача містобудівних умов та обмежень з метою проведення реконструкції без зміни загальної площі та цільового призначення не передбачена, а тому містобудівні умови та обмеження не надаються.
03.08.2021 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , надав ОСОБА_8 лист про погодження управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради паспорту зовнішнього опорядження фасаду нежитлових приміщень в будинку по АДРЕСА_1 .
02.09.2021 ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_6 передав останньому через визначеного ним посередника другу частину неправомірної вигоди в сумі 3 тис. дол. США, після чого ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
02.09.2021 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 03.09.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході проведення досудового розслідування даного провадження було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 ,є власником наступних об`єктів рухомого майна:
-автомобіль легковий марки TESLA MODEL S, днз НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ;

-автомобіль легковий марки LEXUS RX 350, днз НОМЕР_3 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , vin ТЗ: НОМЕР_4 ;

-автомобіль легковий марки HONDACRV 2.4 A/T, днз НОМЕР_5 , 2013 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_6 ; номер кузова: НОМЕР_6 , номер двигуна ТЗ: НОМЕР_7 .

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, за якою повідомлено про підозру ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна.
Таким чином, з метою належного забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме на об`єкти рухомого майна:

-автомобіль легковий марки TESLA MODEL S, днз НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ;

-автомобіль легковий марки LEXUS RX 350, днз НОМЕР_3 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , vin ТЗ: НОМЕР_4 ;

-автомобіль легковий марки HONDACRV 2.4 A/T, днз НОМЕР_5 , 2013 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_6 ; номер кузова: НОМЕР_6 , номер двигуна ТЗ: НОМЕР_7 ,з чим слідчий і звернувся до суду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області спільно з Полтавським РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 07.05.2021 р.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8).
Відповідно до п.п. 1, 3, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).
З огляду на положення ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
У даному випадку, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а тому накладення арешту потрібно з метою недопущення відчудження майна та забезпечення відшкодування збитків завданих протиправними діями, а також можливої конфіскації майна.
В рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87, 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: «п.27. …арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити - в разі - необхідності - подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.
Беручи до уваги викладене з урахуванням наявних доказів та з`ясованих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх правових підстав для арешту майна з метою належного забезпечення конфіскації майна як виду покарання. При цьому враховує наслідки арешту майна, розумність та співмірність таких обмежень завданням кримінального провадження.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, а також питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 07.05.2021 р. за ч.3 ст.368 КК України задовольнити,

Накласти арешт на рухоме майно:

-автомобіль легковий марки TESLA MODEL S, днз НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , vin ТЗ: НОМЕР_2 ;

-автомобіль легковий марки LEXUS RX 350, днз НОМЕР_3 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , vin ТЗ: НОМЕР_4 ;

-автомобіль легковий марки HONDA CRV 2.4 A/T, днз НОМЕР_5 , 2013 року випуску, vin ТЗ: НОМЕР_6 ; номер кузова: НОМЕР_6 , номер двигуна ТЗ: НОМЕР_7 ,з позбавленням права на його користування, відчуження та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000048.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, його захисника, у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .