В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа № 596/31/22

Провадження № 1-кп/596/44/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Гусятин кримінальне провадження №0000463, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.12.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою, розлученого, не працюючого,

раніше судимого 07.03.2017 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 09.11.2017 року Гусятинським районним судом за ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; звільнений 08.05.2018 року по відбуттю призначеного судом покарання, 21.06.2019 року Гусятинським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 21.12.2019 року Гусятинським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України з застосуванням ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим Гусятинським районним судом від 21 грудня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 9 місяців 29 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а натомість повторно вчинив новий злочин.

Так, 01 грудня 2021 року близько 11:00 годин у ОСОБА_5 , який перебував за місцем проживання свого брата ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , виник умисел на викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю за місцем проживання свого брата ОСОБА_4 , маючи доступ до горища та приміщення літної кухні, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його протиправні дії не будуть помічені, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ланцюгову бензопилу торговельної марки «STІHL» модель «MS 170» вартістю 2791,50 грн. та косу бензомоторну марки «FORTE» «GARDEN TOOLS» БМК-2553М, вартістю 2500 грн., які належать ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на суму 5291 гривню 50 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю. Підтвердив час, місце, обставини і мету вчинення кримінального правопорушення, обсяг викраденого. Розкаявся у вчиненому.

Надав показання, в яких зазначив, що він 01 грудня 2021 року дійсно за обставин, встановлених в кримінальному провадженні вчинив крадіжку бензопили «STІHL» та коси бензомоторної, які належать його брату ОСОБА_4 крадіжку вчинив з метою власного збагачення.

Додатково пояснив, що на даний час він відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати, а також до набрання вироку суду чинності не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , показавши, що 2 грудня 2021 року він приїхав додому та зайшов в літню кухню та виявив відсутність мотокоси. Пішов на стрих та не знайшов бензопили «STІHL».

Одразу запитав брата ОСОБА_5 про це. Він сказав, що поверне речі. Проте до 07 грудня 2021 року брат не повернув мотокоси та бензопили, які йому належать, а тому він звернувся в поліцію. На даний час збитки йому відшкодовано обвинуваченим. Будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, просить його суворо не карати.

Учасники судового провадження не оспорювали обставин винуватості ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів, показань свідків щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвецію про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як Джерело права.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів, інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним. (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Таким чином, суд доходить висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, як такі що виразилися в умисному таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, судом враховується те, що обвинувачений не перебуває на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: щире каяття, відшкодування завданої шкоди, думку потерпілого, щоб суворо не карати обвинуваченого.

Обставин, передбачених ст.67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Судом враховується також те, що ОСОБА_5 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, має непогашені судимості, в період вчинення злочину перебував на умовно-достроковому звільненні від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про очевидне небажання останнього змінюватись та робити належні висновки з приводу вчиненого, є схильним до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність.

Суд приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі, передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування до нього ст. 69, чи норм ст. 69-1 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Як встановлено, вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ст.70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2021 року, ОСОБА_5 звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на строк 9 місяців 29 днів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання протягом невідбутої частини покарання за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

З врахуванням наведеного, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного за цим вироком покарання невідбуту частину покарання за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому рахувати з моменту його затримання та приведення вироку до виконання.

В судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд при розгляді зазначеного питання приходить до наступного.

Як встановлено, на досудовому розслідуванні запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується посередньо, скарг на його поведінку у міську раду не поступало.

З врахуванням наведеного, враховуючи обраний вид покарання, з метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає що до обвинуваченого до вступу вироку в законну силу, слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-21/12640-ТВ від 22.12.2021 року в розмірі 858 грн. 10 коп.

Речові докази: бензопилу торговельної марки «STІHL» модель «MS 170», що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів сектору логістики Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, з забороною залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати за першим викликом до суду;

не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язання застосовуються до обвинуваченого ОСОБА_5 на строк два місяці з дати винесення вироку. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 181 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 передати для виконання Чортківському РВП ГУНП в Тернопільській області за місцем проживання обвинуваченого, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про суд.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на Чортківському РВП ГУНП в Тернопільській області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-21/12640-ТВ від 22.12.2021 року в розмірі 858 грн. 10 коп.

Речові докази: бензопилу торговельної марки «STІHL» модель «MS 170», що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів сектору логістики Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення, а обвинуваченим у той же термін з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6