УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2021 Справа №607/23146/21 Провадження 1-кс/607/7475/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою до 15.01.2022, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження до 15.01.2022 строку тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001402 від 15.10.2021 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001402 від 15.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , який 15.10.2021 близько 04 години 50 хвилин перебував із на даний час невстановленою особою, по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із на даний час невстановленою особою, 15.10.2021, близько 04 години 50 хвилин перебуваючи по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер та не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, з метою особистого збагачення, шляхом пошкодження метало пластикових ролетів та віджиму метало пластикових дверей, проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки викрав запальнички, тютюнові вироби та грошові кошти у сумі 600 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 000 (дві тисячі) гривень.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

15.10.2021 у межах кримінального провадження №0001402 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

15.10.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

16.10.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/18504/21 (провадження № 1кс/607/6091/2021) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 23 год. 59 хв. 12.12.2021;

09.12.2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/22641/21 (провадження № 1кс/607/7362/2021) продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 23 год. 59 хв. 15.12.2021;

Постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури від 13.12.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001402, до трьох місяців, а саме до 15.01.2022.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а також те, що ризики, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, та продовжують існувати. Такими, на думку слідчого, є: ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2021 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 завершується о 23 год. 59 хв. 15.12.2021, однак для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих, процесуальних дій, отримати висновки експертиз.

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також те, що такий вчинено ОСОБА_4 під час дії щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 немає.

Слідчим суддею з`ясована можливість участі підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні 15.12.2021, у зв`язку із посиланням останнього на погане самопочуття, а також, чи потребує ОСОБА_4 екстреної госпіталізації. За повідомленням медичного працівника карети швидкої медичної допомоги, перешкод для участі підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засідання, немає.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 категорично заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів його причетності до вчинення злочину, який на його думку безпідставно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України. Також ОСОБА_4 вказав на недоведеність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також незаконність його затримання у зв`язку із відсутністю передбачених КПК України підстав для цього, та проведеного особистого обшуку, який здійснено без ухвали слідчого судді. Також підозрюваний просив врахувати свій незадовільний стан здоров`я, те, що проживає разом з престарілою мамою, яка потребує стороннього догляду, а також те, що за його заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 щодо фальсифікації слідчим ОСОБА_6 доказів у цьому кримінальному провадженні..

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також заперечила щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та недоведеність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання просила відмовити. Також вказала на невстановлення органом досудового розслідування протягом двох місяців розміру завданих збитків, що свідчить про передчасність та безпідставність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України. На думку захисника обґрунтованих підстав для продовження щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, немає.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001402 від 15.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

15.10.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

15.10.2021 у кримінальному провадженні №0001402 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

16.10.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/18504/21 (провадження № 1кс/607/6091/2021) застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 23 год. 59 хв. 12.12.2021 та визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 грн., у випадку внесення якої на ОСОБА_4 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

09.12.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/22641/21 (провадження № 1кс/607/7362/2021) продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 23 год. 59 хв. 15.12.2021 із визначенням розміру застави в сумі 45400 грн., із покладенням відповідних обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2021.

13.12.2021 постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001402, до трьох місяців, а саме до 15.01.2022.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На переконання слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001402 від 15.10.2021; протоколами оглядів місця події від 15.10.2021; протоколом огляду запису камер відеоспостереження від 15.10.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.10.2021; протоколом огляду предмету від 15.10.2021; протоколами додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.10.2021, 06.12.2021; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 15.10.2021, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого, у даному провадженні.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, мотив інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також те, що кримінальне правопорушення було вчинено під час перебування підозрюваного під запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту, який було застосовано щодо ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/16103/21 від 10.09.2021, дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор довели слідчому судді обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане необхідністю забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні підозрюваним та його захисником доводи, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про подальше існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про відмову у застосуванні запобіжного заходу, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, які не зменшились, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути попередньо встановлені ризики, які передбачені ст.177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності всіх заявлених у клопотанні слідчим ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання підозрюваного на незадовільний стан здоров`я також були предметом розгляду слідчого судді. Поряд з цим, слідчий суддя враховує відсутність документів про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки належного медичного висновку, який би засвідчував факт неможливості тримання ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано. Таким, чином, дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 будь-яких тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інші обставини, що перешкоджають триманню його під вартою, відсутні.

При розгляді клопотання, слідчий суддя також приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком до 15.01.2022, тобто в межах строку досудового розслідування, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15.01.2022.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1