Справа № 404/6482/21
Номер провадження 1-кп/404/295/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому кримінальне провадження №0001473 від 21.06.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 , суд, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

20.06.2021 р. близько 22.30 год. більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись біля буд.9 по вул. Світловодській м.Кропивницький, побачив свого знайомого потерпілого ОСОБА_7 , який стояв на відстані близько 10 м та розмовляв з їхнім спільним знайомим ОСОБА_8 , підійшов до них. На фоні раптово виниклих неприязних відносин у Ян-Сін- ОСОБА_9 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Після чого, ОСОБА_5 знаходячись навпроти ОСОБА_7 , діючи умисно та ціле направлено, наніс йому один боковий удар кулаком правої руки, з низу в сторону обличчя, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №597 від 26.08.2021 року тілесні ушкодження у вигляді: двобічного перелому нижньої щелепи: ментальний справа, ангулярний зліва без зміщення, розрив слизової в ділянці 43-42 зубів, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (більш як 21 день).

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України визнав повністю.

Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь. Визнає, що він дійсно ціленаправлено наніс декілька ударів кулаком правої руки в область лівої сторони обличчя потерпілого ОСОБА_7 , розкаюється у вчиненому та просить у потерпілого вибачення.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак, приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку прокурора щодо міри покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, та підстав для застосування до обвинуваченого іншого виду покарання, передбаченого санкцією ст.122 ч.1 КК України, та ст.69 КК України, суд не вбачає.

Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 та відповідатиме цілям покарання.

Цивільний позов потерпілим в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1