Провадження № 1-кп/643/446/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006350 від 28.10.2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Прокурором заявлені клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених, на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотань зазначено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину. Обвинувачені не працюють, є громадянами іншої держави, зареєстрованого місця проживання в м. Харкові не мають, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Враховуючи наведене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою, просила змінити запобіжний захід на більш м`який. В обґрунтування заперечень посилалась на недоведеність ризиків.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали позицію захисника.
Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд керується наступним.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 року та 03.11.2017 року щодо обвинувачених обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.12.2019 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 15.02.2020 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 03.04.2020 року включно. В подальшому строки тримання обвинувачених під вартою судом також продовжувались.
Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого насильницького корисливого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Обвинувачені є громадянами Азербайджану, зареєстровані за місцем проживанні в Азербайджані, не одружені, дітей не мають, зареєстрованого місця проживання в м. Харкові та Україні не мають. З пояснень обвинувачених судом встановлено, що кожний з них до затримання фактично проживав в м. Харкові менше 3 місяців у своїх товаришів. Адресу місця проживання товаришів, де вони проживали до затримання, обвинувачені, кожний окремо, назвати суду не змогли, пояснивши, що не володіють цією інформацією.
Судом апеляційної інстанції призначений новий розгляд справи в суді першої інстанції, при цьому тримання обвинувачених під вартою продовжено.
В даний час триває судовий розгляд кримінального провадження.
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність ризиків, на які посилався прокурор в клопотанні, в тому числі ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків.
У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, який згідно пред`явленого обвинувачення є насильницьким, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистих свобод і таке втручання в право обвинувачених на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимогі пропорційності.
За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинувачених під вартою та необхідності зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченими вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на строк до 24:00 годин 10.02.2022 року.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в частині продовження тримання під вартою в апеляційному порядку.

Судом на обговорення учасників судового провадження постановлено питання щодо встановлення стороні обвинувачення строків для забезпечення явки в судове засідання потерпілого і свідків обвинувачення.

Захисник висловила думку щодо необхідності встановлення зазначених строків.

Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 23 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як вбачається з доводів сторони обвинувачення, вказана сторона посилається на показання потерпілого як на докази обвинувачення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що саме на сторону обвинувачення покладений процесуальний обов`язок забезпечити надання суду зазначених доказів, а саме показань потерпілого.

Судовий розгляд кримінального провадження розпочався 08.02.2021 року. В судовому засіданні 08.02.2021 року був визначений обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, в тому числі ухвалено допитати потерпілого та свідків.

Станом на 13.12.2021 року потерпілий та свідки до суду не з`явились.

Згідно ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Положеннями ч. 2 ст. 28 КПК України передбачено, що проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд.

Відповідно до ст. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, з метою створення необхідних умов для реалізації права обвинувачених на розгляд кримінального провадження протягом розумного строку, суд вважає за необхідне встановити стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення явки в судове засідання потерпілого і свідків обвинувачення, з метою надання суду показань зазначених осіб.

Керуючись ст. 22, 28, 92, 183, 331, 333, 369-372, 392, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на більш м`який запобіжний захід відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 , на більш м`який запобіжний захід відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 , на більш м`який запобіжний захід відмовити.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 10 лютого 2022 року включно.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 10 лютого 2022 року включно.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 , на строк до 24:00 годин 10 лютого 2022 року включно.
Встановити прокурорам прокуратури Харківської області, які підтримають державне обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строк для забезпечення явки у судове засідання потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Анталія, громадянина Туреччини, останнє відоме місце проживання згідно обвинувального акту: АДРЕСА_1 , та свідків обвинувачення до 14.02.2022 року.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в іншій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошений в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 14.12.2021 року о 13-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3