Справа № 686/3849/22
Провадження № 1-кс/686/1594/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі зазначає, що 09.11.2021 р. ОСОБА_4 звернувся до ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2015 про сплату заборгованості у сумі 290642,02 грн. на користь ПАТ «Златобанк» боржником ПП «Світанок-Схід».

02.02.2022 ОСОБА_4 отримано відповідь, у якій зазначається, що у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення у події, підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Просить зобов`язати ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд скарги у його відсутності; викладені у скарзі вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із наданих копій матеріалів за зверненням ОСОБА_4 слідує, що 26.10.2021 останній звернувся до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке полягає у невиконанні ПП «Світанок-Схід» рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2015 про стягнення на користь ПАТ «Златобанк» 290642,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 52/13/КLMB від 15.11.2013.

У заяві вказав, що у період з 20.07.2016 по 29.08.2016 на рахунок ПП «Світанок-Схід» спостерігались надходження коштів у сумі 1 430 000 грн., однак рішення суду залишається невиконаним, що свідчить про те, що боржник умисно ухиляється від його виконання.

Вказана заява була зареєстрована у Хмельницькому РУП ГУНП в Хмельницькій області 29.10.2021 за № 119/І-1994 та у подальшому направлена начальнику ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого прийняття рішення, де зареєстрована 09.11.2021.

Листом за підписом т.в.о. начальника ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області № 6406/121/118/01-2021 від 03.12.2021 ОСОБА_5 було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є судовий акт, тобто вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили.

Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від: юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Відповідно до висновку ВС, викладеного у постанові від 14.05.2019 у справі №319/841/16-к об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню.

При цьому, суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Однак, саме по собі судове рішення, яким було задоволено позовні вимоги позивача не може повною мірою гарантувати його виконання відповідачем. В такому випадку держава забезпечує примусове виконання судового рішення у визначеному законом порядку, в першу чергу, шляхом застосування механізмів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, що спрямоване на примусове виконання рішень, яке проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством.

Для того, щоб ініціювати примусове виконання рішення суду, необхідно отримати в суді виконавчий лист у порядку, передбаченому ст. 535 ЦПК України та звернутися з виконавчим документом та відповідною заявою до органу виконання рішень.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення відсутні будь-які відомості про те, що стягувач за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2015 у справі № 686/19807/14-ц звертався до органів виконавчої служби із заявою про його примусове виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Не викладено жодних обставин, які б свідчили про те, що рішення суду дійсно не виконується, позивач за рішенням суду вживав заходів для виконання судового рішення у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та у діях зобов`язаних осіб є умисел на його невиконання.

При цьому слід звернути увагу, що у резолютивній частині рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2015 у справі за позовом ПАТ «Златобанк» конкретизовано, що на користь ПАТ «Златобанк» з приватного підприємства «Світанок-Схід» та двох інших відповідачів (а не виключно з ПП «Світанок-Схід») слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 52/13/КLMB від 15.11.2013 саме за рахунок грошових коштів чи будь-якого іншого майна, виявленого державним виконавцем при виконанні судового рішення, тобто встановлено порядок його виконання шляхом застосування механізмів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

У даному конкретному випадку, станом на момент розгляду скарги, заява ОСОБА_4 про вчинення ПП «Світанок-Схід» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а також зібрані слідчим матеріали не містять фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

Представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив скаржнику у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки зазначені скаржником відомості не можуть слугувати належною підставою для ініціювання кримінального провадження та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту рішення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1