Провадження № 1-КП/932/425/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

судом присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжної (основної) ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, клопотання обвинуваченого та захисника у кримінальному провадженні №0001712 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю п.Безверхове Хасанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянину України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченому, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001712 відносно ОСОБА_7 за п.6, ч.2 ст.115 КК України та за ч.3 ст.289 КК України.

Відповідно до отриманої інформації командира військової частини № 3054 обвинувачені, які тримаються під вартою, не можуть доставлятися до суду у зв`язку з оголошенням в Україні воєнного стану, а тому судом було постановлено про розгляд клопотання сторони захисту в режимі відеоконференції.

11.03.2022 року від обвинуваченого та 14.03.2022 року від захисника - адвоката ОСОБА_6 надійшли клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування клопотань зазначено про те, що Законом України від 24.02.2022 року №2102 І-Х «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан. Разом з цим, ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку, проходив військову службу у зоні проведення антитерористичної операції, має військово-облікову спеціалізацію снайпера, проходив навчання у Британській школі снайперів в м.Житомир, пройшов навчання у школі снайперів, має державну винагороду. Тобто, на думку захисту та обвинуваченого, ОСОБА_7 фізично, професіонально, тактично та психологічного потенційно має змогу стати на захист України від військового вторгнення збройних сил РФ, а тому ризики та обставини, які були встановлені на стадії досудового розслідування та судового розгляду, під час введення воєнного стану, при активних бойових діях на території України, з урахуванням особи ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні не можуть бути достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою та запобіжний захід підлягає зміні на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків: не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, експертами у даному кримінальному проваджені; не залишати місце свого проживання та реєстрації; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали подані клопотання та прохав задовольнити. При цьому, захисник ОСОБА_6 додав, що станом на 14 березня 2022 року зареєстровано проект Закону про звільнення з-під варти осіб, які мають бойовий досвід з метою захисту Батьківщини.

Обвинувачений ОСОБА_7 в режимі відеоконференції також підтримав подані клопотання та наполягав на їх задоволенні. Вказав, що враховуючи його військовий досвід, він принесе більшу користь в бойових діях, аніж утримуючись під вартою.

Прокурор вважав за необхідне відмовити в клопотаннях адвоката та обвинуваченого, зазначив про те, що ОСОБА_7 скоєно особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в тому числі довічне, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, з урахуванням особи ОСОБА_7 , є необґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_8 також заперечував проти заявлених клопотань обвинуваченого та його захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі непоправні наслідки - смерть людини.

За дане кримінальне правопорушення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне, а тому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та суворості можливого покарання, існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Також, ОСОБА_7 , окрім вказаного злочину, обвинувачується також у вчиненні умисного кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним заволодінням транспортного засобу, поєднаного з насильством, що свідчить про відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, і також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім цього, суд враховує характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, оскільки внаслідок інкримінованих дій обвинуваченому, ОСОБА_10 було позбавлено життя, що є найвищою цінністю в суспільстві. Також, судом враховано практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

А отже, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Твердження сторони захисту про бажання обвинуваченого ОСОБА_7 захищати державу, враховуючи те, що останній є учасником бойових дій, проходив військову службу у зоні проведення антитерористичної операції, має військово-облікову спеціалізацію снайпера, суд не може вважати підставами для зміни запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, зокрема в умисному вбивстві з корисливих мотивів та у незаконному заволодіння транспортного засобу, поєднаного з насильством.
При цьому, відповідно діючого КПК України застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі і більш м`якого чим тримання під вартою, обмежує особу у вільному пересуванні, що унеможливить виконання його бажання захищати державу.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 те, що він буде виконувати всі покладені на нього обов`язки, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, так як лише його заява не є переконливим стримуючим фактором поведінки і не зможе мінімізувати встановлені наявні ризики.

А тому з урахуванням вищевикладеного, стадії судового провадження, а також особистості обвинуваченого, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання не вбачається.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення.
При цьому, використовуючи своє право, передбачене ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.
Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 331, 370, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого про зміну ОСОБА_9 запобіжного у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1