Провадження № 1-кс/344/8083/21
У Х В А Л А
29 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника ГУНП в Івано-Франківській області,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 23.12.2021 об`єднано в одне провадження матеріали скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника ГУНП в Івано-Франківській області.

В скаргах вказано, що 10.12.2021 року скаржниками подано заяви про вчинення злочину Міністром охорони здоров`я ОСОБА_5 що містить ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. Заява прийнята та зареєстрована у канцелярії Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, про що свідчить печатка з датою прийняття, згідно ст.214 КПК України, а не згідно ЗУ «Про звернення громадян», а ст.12 даного Закону чітко вказує, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним та іншими Законами України. Заступником начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , всупереч ст.214 КПК України, допущено бездіяльність. Скаржники вважають, що відомості викладені в заяві повинні негайно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, вноситись до ЄРДР. Просили зобов`язати заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 невідкладно внести відомості про вчинення злочину, стосовно Міністра охорони здоров`я ОСОБА_5 , які мають ознаки складу злочину передбаченого ч.2 ст.366 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та підставі заяв скаржників.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, що в ній зазначено. Вказала, що погодила з іншою скаржницею свої дії щодо подання ідентичних заяв і скарг, але від імені різних осіб.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Про розгляд об`єданої скарги повідомлена належним чином, клопотань щодо реалізації прав не подано.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився. Про розгляд об`єданої скарги повідомлені належним чином, клопотань щодо реалізації прав не подано.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність представника органу досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (частина 1 статті 214 КПК ). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (частина 2 статті 214 КПК).

До ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статі 214 КПК).

Тобто передбачена КПК спрощена процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки викладених в заяві обставин) полягає в тому, що для внесення відомостей до ЄРДР необхідно лише перевірити зміст самої заяви про кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній конкретних, відомих заявнику обставин об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). При цьому такі обставини мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статі КК).

Відповідно до ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У свою чергу у справі Європейського суду з прав людини "PredaandDardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Так в ст.3 КПК України вказано, що державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України органом досудового розслідування.

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Отже у скаржників відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією КК України.

Також право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

10.12.2021 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали заступнику керівника ГУНП в Івано-Франківській області аналогічні заяви про вчинення злочину Міністром охорони здоров`я України ОСОБА_5 , який підпадає під ч.2 ст.366 КК України.

В ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Під зловживанням правом у аспекті п.3 ст.35 конвенції ЄСПЛ розуміє у звичайному значенні, прийнятому загальною теорією права, зокрема, факт, що володілець права здійснює його поза призначенням упереджено (рішення від 15.09.2009 у справі «Miroпubovs and Others v. Latvia», заява №798/05, п.62).

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Положення ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямовані на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Отже право на подання аналогічних за змістом заяв про вчинення злочину скаржникам законом не гарантовано.

Дії скаржників є формою зловживання правом, що не гарантовано національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України.

За змістом КПК скаржнику не гарантується право на вибір судді у спосіб обходу системи автоматизованого розподілу скарг між суддями, що також належить до зловживання правом.

На розгляді суду на даний час перебувають інші скарги аналогічного змісту, що поєднані однією метою обходу системи автоматизованого розподілу справ.

Заяви та скарги, хоча і подані від імені різних осіб, є абсолютно аналогічними за змістом, стосуються однієї і тієї ж фактичної обставини, що вже отримала оцінку за судовим рішенням. Це є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги.

Незгода скаржників із запровадженням на території України карантину не підлягає розгляду у формі розслідування кримінальних проваджень.

В заяві використані формулювання, що засновані на припущеннях про можливість вчинення або не вчинення дій, існування або відсутності факту.

За змістом КПК припущення скаржників не підлягають розгляду у формі розслідування кримінальних проваджень.

Суд не є засобом для будь-яких учасників судового розгляду в їх порушенні правового регулювання та не толерує зловживання правами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарг відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1