УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001142 від 17.08.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рені Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням установлено, що 17.08.2021 у невстановлений слідством час, ОСОБА_6 , який отримував посвідчення водія та достеменно знав, що керування транспортними засобами за його відсутності заборонено, приступив до керування автомобілем «KiaSportage», р/н НОМЕР_1 , порушивши пункт: 2.1. а) «Правила дорожнього руху» України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), які зобов`язують водія:
п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».
Того ж дня, приблизно о 04.30 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи зазначеним автомобілем, здійснював рух в темну пору доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги «Одеса - Рені», яка є автомобільною дорогою загального користування міжнародного значення М-15, має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони, та проїжджав, з боку міста Одеси у напрямку міста Рені, по ділянці проїзної частини на 106 км + 800 метрів цієї автодороги, в Білгород-Дністровському районі Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.5., рухаючись, поза населених пунктів, на прямій неосвітленій штучними джерелами освітлення ділянці, у смузі свого напрямку руху.
У подальшому, ОСОБА_6 , діючи у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1., 12.2., 12.3. Правил, якими передбачено:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осібне повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
водій ОСОБА_6 , не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважним, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не стежив за дорожньою обстановкою, а при її зміні у вигляді вантажного автомобіля «ЗіЛ», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , що рухався попереду, у попутному з ним напрямку, з меншою швидкістю руху та створював йому перешкоду для руху, відповідно не відреагував на її зміну, заходівдля зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації ОСОБА_6 не вжив, а проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, допустив зіткнення на попутних курсах передньою правою частиною керованого ним автомобіля на задню частину автомобіля «ЗіЛ».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Kia» ОСОБА_9 загинув на місці події.
ОСОБА_6 фактично затриманий 17.08.2021 о 12:15 годині, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано не всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а потерпілий та свідки не допитані в судовому засіданні, показання яких, згідно принципу безпосередності дослідження доказів суд може сприймати лише у ході допиту під час судового розгляду, що дає підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни або відмови від дачі останніми свідчень.
Також, з огляду на те, що підозрюваний неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, з яких двічі за порушення правил безпеки дорожнього руху та відносно нього Приморським районним судом м. Одеси розглядається справа про вчинення ним адміністративного правопорушення за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що вказує на нехтування останнім нормами чинного законодавства, тобто вказує на можливості вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвоката ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити, надавши письмове заперечення та характеризуючи матеріали відносно підозрюваного, та зазначив, що підозра вручена с порушенням норм КПК України, є необґрунтованою та не містить в собі обов`язкових елементів, в клопотанні відсутнє обґрунтування та посилання на докази, якими прокурор може довести, що жоден з більш м`яких заходів, не здатний запобігти заявленим ризикам, ризик переховування відсутній, підозрюваний добровільно та самостійно з`являвся за викликом до суду, потерпілі не мають претензії до підозрюваного, про що надали розписку, інші ризики не підтверджені жодними доказами та носять формальний характер. ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, де мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, в результаті ДТП отримав чисельні травми, тому потребує відповідного медичного лікування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 підтримала думку захисника ОСОБА_4 .

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив не обирати відносно нього запобіжний захід тримання під вартою, та зазначив, що не має наміру укриватися від органу досудового розслідування, тиснути на потерпілого.

Крім того, в судовому за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що родину ОСОБА_11 він знає багато років, та характеризує їх виключно з позитивної сторони.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 17.08.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).
Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю. Крім того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_6 ймовірно вчинив, порушуючи Правила дорожнього руху, що призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
В частині ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість існування такого ризику, оскільки в клопотанні не конкретизовано на яких свідків та яким способом підозрюваний може здійснювати вплив. Крім того, до матеріалів клопотання не були долучені протоколи допиту потерпілих та свідків.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що як вбачаться із долученої в судовому засіданні заяви ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілого, який загинув, остання не вимагає від ОСОБА_13 компенсації, оскільки останній порядна та надійна людина, він та його родина допомагають їй з похованням, що також вказує на відсутність ризику впливу на потерпілих.

Щодо існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик є необґрунтованим, носить формальний характер, оскільки в клопотанні не було конкретизовано яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя також враховує необґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

4.3. Вирішення питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_6 в результаті дорожньо-транспортної події отримав чисельні ушкодження та травми,відповідно до наданих захисником медичних документів, у зв`язку з чим, потребує подальшого лікування та нагляду.
Слідчий суддя також враховує думку потерпілої, згідно заяви якої остання просить не обирати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи характеризуючи дані підозрюваної та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленому в судовому засіданні ризику.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001142 від 17.08.2021 року відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17.10.2021 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 17.10.2021 року, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1