УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/2364/21

Провадження № 1-кс/126/753/2021

"03" листопада 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий стверджує, що на підставі рапорту прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 22.10.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного захоплення особливо цінних земель загальною площею 20,0932 га, які розташовані на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0012 площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.
В ході вивчення даних Публічної кадастрової карти та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено наступне.
На території Чечельницької селищної ради біля с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області за межами населеного пункту у напрямку руху до с. Яланець Гайсинського району Вінницької області перед поворотом в сторону с. Рогізка Гайсинського району Вінницької області розташована земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0012
площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.
23.10.2021 під час проведення огляду за межами с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області в напрямку с. Яванець Гайсинського району Вінницької області було виявлено три земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:000:0004 площею 9,0377 га, №
:03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591, які засіяні сільськогосподарською культурою - кукурудзою, мають ознаки обробітку. Рослини кукурудзи на вигляд є дозрілими, мають забарвлення жовтого кольору, качани кукурудзи опущені до землі. Присутній під час огляду спеціаліст-землевпорядник 2 категорії Чечельницької селищної ради ОСОБА_5 вказав, що вказані земельні ділянки перебувають у власності Чечельницької селищної ради та на момент огляду в оренді не перебувають, кому належать посіви кукурудзи йому не відомо.
Разом з тим, згідно відкритих даних право користування вказаними земельними ділянками для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на даний час за будь-якою особою не зареєстровано.
Таким чином, у діях невідомих осіб вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1КК України, а саме самовільне зайняття земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом вирощування на них сільськогосподарської культури - кукурудзи.
В ході проведення досудового розслідування 23.10.2021 о 20 год. 10 хв. під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером №:03:000:0012 площею 11,0555 га, яка розташована по ліву сторону від автомобільної дороги, одразу ж при виїзді з с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області в напрямку с. Рогізка на ній було виявлено зернозбиральний комбайн «Claas Lexion 460» біло-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з жаткою на якій наявні фрагменти рослин кукурудзи під керуванням ОСОБА_6 . Бункер вказаного комбайна повністю заповнений зерном кукурудзи та зі слів ОСОБА_7 це становить близько 6,5 т зерна. Згідно наданого свідоцтва про реєстрацію даного комбайна серії НОМЕР_2 він 2003 року випуску, заводський номер - НОМЕР_3 та власником його є ОСОБА_8 . Як пояснив присутній ОСОБА_8 , що вказаний комбайн він надав по домовленості для збору урожаю кукурудзи ОСОБА_9 . Оглядом земельної ділянки встановлено, що на ній змолочено частину посіву кукурудзи на площі біля 0,6 га.
Окрім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , пояснив, що з 2004-2005 року він використовую дві земельні ділянки, які розташовані на виїзді з с. Білий Камінь в напрямку с. Рогізка та які мають кадастрові номера: № :03:000:0012 площею 11,0555 га та№ :03:000:0004 площею 9,0377 га. Вказані земельні ділянки являються землями історико-культурного призначення та він отримував їх в оренду від Чечельницької районної державної адміністрації. Також ним в 2004 році було виготовлено проект відведення земельної ділянки з площею 9,0377 га та в 2005 році виготовлено проект відведення земельної ділянки з площею 11,0555 га. Дані земельні ділянки він використовував весь час для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вирощував на них сільськогосподарську продукцію. Останні договори оренди, які він укладав 12.08.2010 з Чечельницькою районною державною адміністрацією в нього закінчилися в 2015 році та нові договори не укладалися. Однак після цього він і далі використовував дані землі і кожного року сплачував за них орендну плату на основі рішення комісії Чечельницької районної державної адміністрації. В 2021 році він звертався до Чечельницької селищної ради з заявами про надання йому в оренду вказаних земельних ділянок, однак рішеннями селищної ради йому в наданні земельних ділянок в оренду було відмовлено, оскільки землі надаються в оренду через земельні торги. При цьому, ним було засіяно вказані дві земельні ділянки в квітні 2021 року кукурудзою, яку він в подальшому обробляв. Вважає, що вказані земельні ділянки він використовує законно, оскільки орендодавець в нього їх не забирав та будь-яких повідомлень про повернення їх не надсилав. За полем площею 11,0555 га розташоване ще одне поле, яке також засіяне кукурудзою, однак сіяв його не ОСОБА_9 і хто його сіяв йому не відомо.
Згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КУкраїни, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що станом на 2021 рік становить 454000 грн.), якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді чи суду Національному агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їх економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
У частині сьомій статті 100 КПК України зазначено, що у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171 173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді чи суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству зі зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству.
Приймаючи до уваги те, що виявлений посів сільськогосподарської культури - кукурудзи на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591 має значення речового доказу по даному кримінальному проваджені, оскільки є об`єктом набутим кримінально протиправним шляхом та враховуючи те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на посів сільськогосподарської культури - кукурудзи на земельних ділянках, з кадастровими номерами: №:03:000:0004 площею 9,0377 га, №:03:000:0012 площею 11,0555 га та №:03:000:0033 площею 13,7591, які розташовані за межами населеного пункту с. Білий Камінь Чечельницької селищної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області; передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1,9, 19- 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» посіви зернових культур - кукурудзи, які знаходяться на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, №:03:000:0012 площею 11,0555 га та №:03:000:0033 площею 13,7591, які розташовані за межами населеного пункту с. Білий Камінь Чечельницької селищної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому, просила клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 22.10.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного захоплення особливо цінних земель загальною площею 20,0932 га, які розташовані на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0012 площею 11,0555 га та земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,0377 га, які згідно категорії земель віднесено до земель історико-культурного призначення.

23.10.2021 під час проведення огляду за межами с. Білий Камінь Гайсинського району Вінницької області в напрямку с. Яланець Гайсинського району Вінницької області було виявлено три земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591, які засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзою, мають ознаки обробітку. Рослини кукурудзи на вигляд є дозрілими, мають забарвлення жовтого кольору, качани кукурудзи опущені до землі. Присутній під час огляду спеціаліст-землевпорядник 2 категорії Чечельницької селищної ради ОСОБА_5 вказав, що вказані земельні ділянки перебувають у власності Чечельницької селищної ради та на момент огляду в оренді не перебувають, кому належать посіви кукурудзи йому не відомо. Разом з тим, згідно відкритих даних право користування вказаними земельними ділянками для ведення сільськогосподарського товарного виробництва на даний час за будь-якою особою не зареєстровано.

29.10.2021 року слідчий СВ відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області в рамках кримінального провадження №0000080 від 22.10.2021 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на посів сільськогосподарської культури кукурудзи на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, № :03:000:0012 площею 11,0555 га та № :03:000:0033 площею 13,7591, які розташовані за межами населеного пункту с. Білий Камінь Чечельницької селищної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області та вказане майно передати Національному агентству України з питань виявлення,

розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших

злочинів () в управління для реалізації або передачі в

управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1,9, 19-

24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення,

розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших

злочинів».

Своє клопотання слідчий обґрунтовував необхідністю накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3,4 ч.2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, відповідно до положень ст.170 КПК України, правовою підставою для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, є його відповідність критеріям визначеним в ст.98 КПК України.

З огляду на положення ст. 171, 173 КПК України відповідність певного майна вказаним критеріям має бути підтверджена належним обґрунтуванням в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна.

Крім того слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст.98 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження відсутня будь-яка постанова про визнання зазначених в клопотанні слідчого посівів кукурудзи речовими доказами. Тобто фактично слідчим не виконано вимоги ст.171 КПК України, яка зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотанням про арешт майна, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

У матеріалах клопотання відсутні докази, що майно зазначене в клопотанні набуте кримінально протиправним шляхом та не наведено доводів стосовно настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що в кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.

Також, у матеріалах клопотання відсутні відомості про приблизну кількість кукурудзи, врожайність та її загальну вартість, що не дає змогу визначити співмірність обмеження права власності (шляхом арешту майна) завданням кримінального провадження, як це передбачено п.5 ч.2 ст.173 КПК України.

Крім того, в своєму клопотанні, слідчий просить, керуючись абзацом 7 частини 6 статті 100 КПК України передати в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для реалізації відповідних речових доказів або передачі в управління за договором на підставах, у порядку та на умовах, визначених ст.ст. 1,9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» посіви зернових культур - кукурудзи, які знаходяться на земельних ділянках, з кадастровими номерами: № :03:000:0004 площею 9,0377 га, №:03:000:0012 площею 11,0555 га та №:03:000:0033 площею 13,7591.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління активами - це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Статтею 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.

Норми статтей 19 та 21 Закону встановлюють правові механізми управління арештованими у кримінальному провадженні активами (грошовими коштами, банківськими металами, рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами), сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Однак в ході судового розгляду клопотання, органами досудового розслідування не було надано слідчому судді доказів на їх підтвердження, що вартість зазначеного в клопотанні майна дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, а також не наведено слідчому судді обґрунтованих доводів необхідності передачі вказаного майна в управління Національному агентству України та, що вказана передача майна забезпечить ефективність, збереження та збільшення вартості майна.

Враховуючи обставини кримінального провадження, оцінюючи дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи на предмет непропорційності та непомірності тягарю, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на посіви сільськогосподарської культури - кукурудзи, передбачені ст.170 КПК України.

Приймаючи до уваги те, що слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на посіви кукурудзи, а також про відсутність підстав для передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, клопотання слідчого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.132, 170 -174 КПК України,

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000080 від 22.10.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1