Дата документу 05.10.2021 Справа № 317/1649/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/1649/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1352/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка Кам`янсько Дніпровського району області, громадянина України, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого 28 листопада 2016 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.121, ст.75-76 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 22 грудня 2017 року скасовано випробувальний строк,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)».

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від27 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволені подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч.3 ст.107, ст.118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.
Суд дійшов висновку, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким звільнити його від відбування покарання на увесь невідбутий строк.

В обґрунтування своєї скарги вказує на те, що за три з половиною роки перебування в колоніях №55 та №99 на нього не накладено жодного стягнення.

Його бездоганна поведінка є доказом ефекту виховання виправних колоній та його особистого зусилля. Вважає, що він довів своєю поведінкою, що він може повернутись до мирного життя на волі.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування своєї скарги вказує на те, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував надану характеристику на засудженого ОСОБА_6 , надавши їй суто суб`єктивну оцінку, яка обґрунтована лише припущенням.

Згідно з ухвалою суду, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 грудня 2017 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі та Софіївській виправній колонії №55 стягнень та заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 23 липня 2020 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 1 заохочення правами начальника установи. На виробництві установи не працює за станом здоров`я та маючи пенсійний вік, але допомагає в ремонтних роботах у відділенні СПС. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого - виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично - виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає. На підставі вищевикладеного та характеристики засудженого адміністрація Біленьківської виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення.
Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» подання підтримав.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав подання, вважає, що виправився.
Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого і його захисника і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону та рекомендації, викладені в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року,яким останнього визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, КК України, яке є тяжким злочином, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставіст.75-76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 22 грудня 2017 року скасовано випробувальний строк та направлено ОСОБА_6 до виправної колонії для відбування покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року.

Згідно з наданою суду характеристикою, підписаною начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженою з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 грудня 2017 року. Під час тримання у державній установі «Вільнянська установа виконання покарань №11» характеризувався посередньо. Порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 26 липня 2018 відбував покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія «№55». За цей період часу порушень не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 23 липня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія № 99». За час відбування покарання характеризується таким чином. Порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має.

За станом здоров`я не працює на виробництві установи. Допомагає в ремонтних роботах у відділенні СПС. До роботи ставиться сумлінно та якісно, проявляє власну ініціативу. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
За характером спокійний, врівноважений, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайнийз зовнішній вигляд.
Бере особисто участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Підготовка до звільнення».
Прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи, та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. В 2019 році закінчив ДНЗ №55 здобувши спеціальність токара 2-го розряду, а з 2020 році навчається в ДНЗ №99 на каменщика 2-го розряду. Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Санітарно-побутова секція».
Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.
Провину у скоєному злочині визнає, розкаюється. За вироком суду позову не має.
Комісією «Біленьківської виправної колонії (№99» віл 11 лютого 2021 року відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до витягу з протоколу №4 станом на 11 лютого 2021 року, ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в ході судового розгляду не встановлено, які зміни відбулись в поведінці засудженого за два місяці, які б могли свідчити про те, що він не тільки став на шлях виправлення, але і довів своє виправлення в повному обсязі.

Згідно з довідкою, наданою установою виконання покарань, про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_6 має лише одне заохочення правами начальника установи, яке було застосовано за місяць до звернення з поданням. Стягнень немає.
Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2016 року, яким до нього було застосовано положення ст.75 КК України, та звільнено від відбування покарання із застосуванням ст.76 КК України, не виконував покладені на нього обов`язки та неодноразово не з`являвся на реєстрацію до відділу з питань пробації без поважних причин, у зв`язку з чим ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької областівід 22 грудня 2017 року скасовано випробувальний строк та направлено ОСОБА_6 до виправної колонії для відбування покарання.

З урахуванням викладеного, а також даних, що характеризують особу засудженого за весь період знаходження у виправній установі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Той факт, що за три з половиною роки перебування в колоніях на засудженого ОСОБА_6 не накладено жодного стягнення, само по собі не може безумовно свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не спростовують, доказів на спростування висновків суду стороною захисту не надано. Отже, підстав для задоволення вказаних скарг не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 27 травня 2021 року, якою відмовлено в задоволені подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4