Номер провадження: 11-кп/813/1287/21
Номер справи місцевого суду: 500/2442/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження стосовно ОСОБА_7 строку тримання під вартою в рамках розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 08 травня 2018 року, у кримінальному провадженні № 0003334, внесеному до ЄРДР 23 грудня 2015 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України,
встановив:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 08 травня 2018 року ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 23 грудня 2015 року по 18 травня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду, від 10.09.2020 року апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 була частково задоволена, оскаржений вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 08 травня 2018 року був змінений. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання з 23.12.2015 року по 10.09.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині оскаржений вирок залишено без змін.
Постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, від 11.03.2021 року касаційні скарги ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_8 задоволені частково, ухвала Одеського апеляційного суду, від 10.09.2020 року скасована та призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Окрім того, вказаною постановою було ухвалено ОСОБА_7 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2021 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з дня постановлення ухвали, а саме з 23.07.2021 року по 20.09.2021 року включно.
16 вересня 2021 року від прокурора ОСОБА_6 до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання № 11-кп 19269/21 про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала своє клопотання, просила суд його задовольнити, зазначила, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від суду, можливого впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення інших правопорушень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, захисник ОСОБА_8 просив вирішити питаннящодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений зокрема ст. 348 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про існування ризику переховування від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Приймаючи до уваги характер і специфіку інкримінованих злочинів, особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15.11.2021 року включно.

Керуючись статтями 24, 177, 178, 182, 183, 194, 309, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні №0003334, внесеному до ЄРДР 08.05.2018, на шістдесят днів, тобто до 15.11.2021 включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4