ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000834 від 06 лютого 2013 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000834 від 06 лютого 2013 року, щодо ОСОБА_8 закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є кримінальним провадженням яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, його представника, проти прав та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення, і відмова потерпілого, в випадках передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. За таких обставин, враховуючи, що потерпілий відмовився від обвинувачення, про що надав суду заяву, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ч.1 п.7 ст. 284 КПК України.
Згідно з ухвалою суду ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 01 вересня 2011 року, близько 19 години, він знаходився у дворі буд. АДРЕСА_1 , де між ним та раніше не знайомим ОСОБА_9 виник конфлікт, через те, що останній заблокував дорогу для вільною проїзду автомобіля ОСОБА_8 . В ході цього у ОСОБА_8 виник злочинний намір направлений на спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, на ґрунті особистих неприязних стосунків, у вказаний час, висловлюючись па адресу ОСОБА_9 нецензурною лайкою став наближатися до нього, а коли ОСОБА_9 рятуючись від злочинних дій ОСОБА_8 , намагаючись уникнути конфлікту сів на переднє ліве сидіння свого автомобіля «Мітцубісі Спейс Стар»;, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , та продовжуючи злочинні дії, лівою рукою схопив ОСОБА_9 за шию, та почав душити останнього, а правою рукою стисненою у кулак, умисно наніс удар в обличчя ОСОБА_9 .
Таким чином ОСОБА_8 своїми злочинними діями спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: осколкового перелому лівого виличного відростку, набряку та синця м`яких тканин в проекції виличної кістки, набряку м`яких тканин лівої половини обличчя, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (термін зрощення кісткової тканини більше як 21 день), які не є небезпечними для життя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати в частині посилання на встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, а в іншій частині залишити її без змін. Окрім цього, апелянт просить скасувати ухвали суду, якими його представників - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсторонено від участі у кримінальному провадженні.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_8 посилається на порушення судом презумпції невинуватості. Апелянт зазначає, що в ухвалі констатовано факт вчинення ним злочину, проте без посилання на відповідні докази. ОСОБА_8 вважає кримінальне провадження щодо нього сфальсифікованим, що суд не перевірив під час судового розгляду. Апелянт звертає увагу суду на те, що обставина незаконності дій працівників поліції встановлена прокуратурою області. Окрім цього, ОСОБА_8 зауважує, що наразі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим та окрім цього до ЄРДР внесено відомості й щодо посадових осіб. Серед іншого, апелянт посилається на порушення судом його права на ознайомлення з матеріалами провадження, а також права на захист, зокрема на безпідставну відмову у залученні до справи як захисників Фурсову, Гордєєву та його представника за довіреністю ОСОБА_12 , а також необґрунтоване відсторонення від участі адвоката Мадорського. Окрім цього, ОСОБА_8 вказує на тиск на нього з боку правоохоронних органів.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та його представника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, обвинуваченим не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Вирішуючи питання про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні оскаржуваного рішення, за доводами апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, наведеним вимогам судове рішення відповідає.
Згідно з положеннями ст. 372 КПК України, у мотивувальної частини ухвали зазначаються встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , серед іншого, порушує питання про безпідставно встановлені судом обставини скоєння кримінального правопорушення та просить їх виключити з ухвали.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала містить лише посилання на обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , що не дає підстав вважати обставини скоєння кримінального правопорушення встановленими судом під час судового розгляду.
З матеріалів провадження вбачається, що судом ухвалено рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КПК України, що не потребує зазначення в ухвалі доказів та їх аналізу.
Водночас, прийняття такого рішення без дослідження певних доказів не звільняє суд від обов`язку зазначення у судовому рішення обставин кримінального провадження, зокрема тих, в чому обвинувачується особа, що жодним чином не порушує права обвинуваченого, в тому числі й презумпцію невинуватості, на що ОСОБА_8 посилається в апеляційній скарзі.
При цьому, суд звертає увагу на те, що в силу вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа вирішується судом лише при ухваленні вироку, та лише в цьому разі згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України суд має встановити обставини провадження, сформулювавши обвинувачення, визнане судом доведеним.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав визнати обґрунтованими доводи ОСОБА_8 та не вважає вимоги кримінального процесуального закону порушеними.
Що стосується доводів апелянта про незаконність ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його батька - ОСОБА_14 захисником, то вони також не заслуговуються на увагу, оскільки в силу вимог ст. 45 КК України захисником обвинуваченого може бути лише адвокат.
Твердження обвинуваченого про те, що право на представництво інтересів ОСОБА_14 мав на підставі положень ст. 44 КПК України в редакції 1960 року є безпідставними, оскільки досудове розслідування здійснювалось та було закінчено за правилами КПК України в редакції 2012 року, статтею 45 якого передбачено, що захисником може бути виключно адвокат, а Перехідними Положеннями визначено, що в такому разі КПК України 1960 року зворотної дії у часі не має.
Щодо доводів апелянта про необґрунтованість ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року, якою задоволено заяву про відмову адвоката ОСОБА_15 від захисту ОСОБА_8 , то і вони є безпідставними, оскільки зазначене рішення не порушує права ОСОБА_8 .
З матеріалів провадження вбачається, що вказане рішення було ухвалено за участю адвоката ОСОБА_11 який захищає інтереси обвинуваченого і дотепер.
Отже, ОСОБА_8 хоча і порушує питання про необхідність скасування вказаних судових рішень, проте не наводить жодних доводів стосовно того, яким чином це порушує його права та впливає на зміст оскаржуваної ухвали.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Таким чином, кримінальний процесуальний закон не передбачає скасування зазначених судових рішень, про що просить ОСОБА_8 .
Водночас, стверджувати про те, що прийняття ухвал щодо участі захисників у цьому провадженні впливає на законність оскаржуваного рішення, що могло бути підставою для його скасування, колегія суддів не може.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду від 16 серпня 2021 року, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4