Справа №694/410/22
провадження № 1-кс/694/165/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15.03.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000212 від 12.03.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку)

в с т а н о в и в:
15.03.2022 слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000212 від 12.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, близько 22 години 12 березня 2022 року, прибув до домоволодіння ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки.
У подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття дверей проник до господарського приміщення, в якому утримувалась птиця, звідки таємно викрав двох курей вагою 1 кг вартістю 120,00 грн. та 1,5 кг вартістю 180,00 грн., живої ваги птиці, загальною вартістю 300,00 грн., яких поклав в заздалегідь підготовлений поліетиленовий мішок, після чого, вийшов та поруч з входом вказаного господарського приміщення викрав чавунний казан виробництва СРСР ємкістю 12 л., які належать ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму більше 300 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
13.03.2022 о 03 годині 11 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
В подальшому встановивши достатність доказів, 13.03.2022 року ОСОБА_6 погоджено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, про що зроблена відповідна відмітка у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, займається тимчасовими заробітками.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінальному провадженні.
Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: - даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 12.03.2022 року; - даними протоколу огляду місця події від 12.03.2022; -даними протоколу огляду місця події від 12.03.2022; -даними показань потерпілої ОСОБА_8 від 13.03.2022; - даними показів свідка ОСОБА_9 від 13.03.2022; - даними показів свідка ОСОБА_10 від 13.03.2022.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177КПК України, а саме: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років і під загрозою можливого покарання може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, оскільки останні ще безпосередньо не допитані та деякі є знайомими підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.
За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Так, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у приміщення в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і з метою уникнення від покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.
Посилання cлідчого на той факт, що підозрюваний може впливати на свідків не знайшли

свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обгрунтовані виключно наявністю самої можливості, при цьому слідчим не наводиться жодних об`єктивних даних, не вказується на яких саме свідків може впливати підозрюваний.
Позиція сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному лише з метою запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень є формальною, оскільки доказів що підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень не надано, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Крім того слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання де він зможе перебувати під домашнім арештом.
Також в судовому засіданні було допитано: свідка ОСОБА_11 , яка є цивільною дружиною підозрюваного. Остання пояснила, що вона дійсно проживає разом з ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , у належному їй домоволодінні, і вона не заперечує щодо перебування її чоловіка під домашнім арештом у належному їй домоволодінні, вказує, що буде забезпечувати його життєві потреби.
За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.
Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000212 від 12.03.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 58 діб з 15.03.2022 по 11.05.2022 включно.

Строк дії ухвали - до 11.05.2022 р. включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15.03.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1