Справа № 489/5277/20
Номер провадження 1-кп/489/380/22
УХВАЛА
Іменем України
24 січня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7
розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2
встановив
В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор направив до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, який спливає 05.02.2022, так як ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , а саме вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду, а ОСОБА_6 - вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися і не змінилися.
Захисник ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання заперечував та вказав, що ризики не доведені, у обвинуваченого є місце проживання, є соціальні зв`язки, за злочини, вчинені раніше він покарання відбув, про оголошення в розшук йому не було відомо. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника.
Захисник ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що обвинувачений не буде переховуватися від суду. Вказав на те, що підозра необґрунтована, ризики заявлені прокурором не доведені.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що ризики, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали та не зменшилися.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 197, ст. 199 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений за клопотанням прокурора за обставин не зменшення заявлених ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, в сукупності з відсутністю постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, дійшов висновку про наявність ризику переховування від суду.
Прокурором було доведено існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше був засудженим за злочини проти власності, не працював та не має офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину.
Суд вважає, що тяжкість обвинувачення в сукупності з репутацією обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше засуджувався за злочини проти власності і знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, виправдовують подальше тримання під вартою.
Більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 не убезпечить від можливих спроб переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення, оскільки не передбачає достатнього ступеня контролю за поведінкою та переміщенням обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд виходить з такого.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше засуджувався Ленінським районним судом м. Севастополя 09.07.2013 та звільнився з місць позбавлення волі 06 квітня 2020 року. Окрім цього, обвинувачений підозрюється в тому, що з 09.05.2020 до 10.05.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшився, так як обвинувачений раніше засуджувався за аналогічні кримінальні правопорушення, не мав роботи та стабільного джерела доходів і знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину через недовгий проміжок часу після звільнення.
Приймаючи до уваги відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання та стабільного джерела доходу, а також репутацію обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше засуджувався за злочини проти власності суд дійшов висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 не забезпечить запобіганню ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотань захисників належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 196, 197, 372 КПК України,
постановив
Клопотання прокурора задовольнити.
В задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 24.03.2022 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 24.03.2022 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1