21.02.2022 Справа № 756/1943/22
№ 1-кс/756/469/22
№ 756/1943/22
У Х В А Л А
іменем України

21 лютого 2022 року, слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0009535, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2022 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва із вищевказаним клопотанням.

У поданому до суду клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначає те, що СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009535, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року, в межах вказаного кримінального провадження, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Поданим клопотанням адвокат ОСОБА_3 зазначає, що, на даний, час відпала потреба в застосуванні арешту майна, оскільки потерпіла ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства визнала за собою право власності на квартиру, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 06 лютого 2022 року.
З урахуванням викладеного, адвокат ОСОБА_3 , на підставі ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року на квартиру АДРЕСА_1 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 , уповноважених прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва та уповноважений представник Оболонського УП ГУ НП у м. Києві не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.
21 лютого 2022 року до суду надійшли заяви адвоката ОСОБА_3 та прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , якими останні просили проводити розгляд справи без їх участі. При цьому, у поданих заявах адвокат ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 виклали свої позиції щодо клопотання про скасування арешту майна, адвокат просила задовольнити клопотання, а прокурор не заперечувала проти його задоволення.
Також, цього ж дня, через канцелярію суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0009535 від 28 грудня 2019 року.
Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, однак в судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви із позиціями щодо клопотання, яке є предметом розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 за наявними в ньому матеріалами та матеріалами, які надійшли через канцелярію суду.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує доводи клопотання, у тому числі ті, які було подано через канцелярію суду, а також заяви сторін клопотання із викладеними у них позиціями щодо клопотання про скасування арешту майна, які подано через канцелярію суду, слідчий суддя встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року, у межах кримінального провадження № 0009616 від 30 грудня 2019 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 21,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), шляхом заборони відчуження та розпорядження.
17 травня 2021 року кримінальні провадження №№ 0009616 від 30 грудня 2019 року, 0009535 від 28 грудня 2019 року, на підставі ч. 1 ст. 217 КПК України, об`єднано в одне провадження із присвоєнням № 0009535.
Як убачається з витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань, Оболонським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0009535 від 28 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , зокрема: визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також витребувано у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 вищевказану квартиру. Вказане рішення суду набрало законної сили 06 лютого 2022 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Ураховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що потерпіла ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства визнала за собою право власності на квартиру, яка є об`єктом злочинного посягання у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що потерпіла та її представник довели, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 9, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0009535, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2019 року, задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0009616 від 30 грудня 2019 року (на даний час кримінальне провадження № 0009535 від 28 грудня 2019 року), на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 21,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1