ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2672/21 Номер провадження 11-кп/814/287/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України не судимому,
засудженому 23.05.2013 Апеляційним судом Полтавської області за п.10 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що впродовж відбування покарання поведінка ОСОБА_9 та його ставлення до праці не були стабільно позитивними, згідно з наданою адміністрацією установи характеристикою щодо засудженого, за оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, засуджений має високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства. При цьому, ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, в результаті чого настали тяжкі наслідки. Тому суд дійшов висновку, що засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави про заміну ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.

Такі вимоги мотивував тим, що на час звернення з поданням до суду засуджений відбув 2/3 частини строку покарання та має право на застосування пільги, за час перебування в місцях позбавлення волі стягнень не отримував, має 15 заохочень, активно долучався до роботи в установі, отримав освіту, офіційно працював в установі та виконував роботу по благоустрою установи.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який вважав, що наявні підстави для задоволення спільного подання, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі частини 1 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частинами 3 та 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
З матеріалів провадження та особової справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений 23.05.2013 Апеляційним судом Полтавської області за п.10 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152, ч.1 ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 05.08.2012, кінець строку 06.09.2026.
Отже, на момент розгляду клопотання ОСОБА_9 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.08.2012, під час перебування в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 09.08.2013 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія № 64». За час відбування покарання характеризується добре, стягнень не отримував, має 15 заохочень. Не працевлаштований, залучається до робіт по благоустрою, поставлені завдання виконує. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Отримав дві спеціальності, бере участь у програмах диференційованого виховного впливу. Тому за висновком представників установи ОСОБА_9 став на шлях виправлення та на підставі ст. 82 КК України йому може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Те, що ОСОБА_9 на момент розгляду клопотання фактично відбув 2/3 частини строку покарання та характеризується добре, має заохочення, не може бути безумовною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_9 злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як особливо тяжкі, в результаті яких померла людина, під час судового розгляду та апеляційного провадження свою вину у вчиненні злочинів засуджений визнавав частково, заперечував свою причетність до вчинення згвалтування та частково визнавав вину у вчиненні вбивства, колегія суддів дійшла висновку, що строк відбутого засудженим покарання у виді позбавлення волі є недостатнім, а більш м`яке покарання у виді обмеження волі не сприятиме для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини, те, що невібутий строк є значним, засуджений був працевлаштований в установі не протягом усього періоду відбування покарання, при цьому сама позитивна характеристика ОСОБА_9 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи.
Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким.
Тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4