КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
13 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, -
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, до 14 січня 2022 року, без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, є громадянином України, одружений, має двох неповнолітніх дітей, обіймає посаду начальника відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Управління Служби безпеки України в Сумській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на істотні порушення вимог КПК України, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково та просив застосувати до підозрюваного менш обтяжливий запобіжний захід, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Згідно з ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вище вимоги слідчим суддею належно дотримані.
17.08.2021 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 , ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1 КК України.
18.08.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби, строком до 16.10.2021 включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
13.10.2021 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вказаному провадженні до трьох місяців, тобто до 17.11.2021.
19.10.2021 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.11.2021, у межах строку досудового розслідування.
02.11.2021 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до шести місяців, тобто до 17.02.2022.
05.11.2021 на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою.
16.11.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_9 строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, до 14 січня 2022 року, без визначення розміру застави.
Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_9 інкриміновано кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1 КК України.
У відповідності до клопотання органу досудового розслідування, доведеність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного підтверджується наступним.
Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що до цього часу Службою безпеки України, незважаючи на неодноразові запити, не у повному обсязі надано документи, що можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження: що стосуються посади підозрюваного, його повноважень, прав і обов`язків як службової особи; документів, що стосуються затримання ОСОБА_13 і вчинення злочинів в цілому, у зв`язку із чим слідчий звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, яке до цього часу не реалізоване.
Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що, ОСОБА_26 проходить службу на посаді начальника ВКІБ УСБУ в Сумській області, а кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, вчинені ним безпосередньо під час виконання і з використанням службових обов`язків працівника Служби безпеки України, та з огляду на спосіб вчинення інкримінованих злочинів, відкритий і зухвалий характер дій підозрюваного, досить високим є ризик незаконного впливу ОСОБА_27 на свідків у кримінальному провадженні, зокрема з числа працівників поліції та осіб, які займаються купівлею віртуального активу (криптовалюти), у т.ч. шляхом незаконного і штучного створення доказів вини цих свідків у вчиненні тих або інших кримінальних правопорушень. Також ініціатор клопотання зазначає, що існує ризик незаконного впливу ОСОБА_27 на експертів, які проводять призначені у кримінальному провадженні експертизи. Крім того, підозрюваний ОСОБА_26 тривалий час проходить службу в Службі безпеці України, а отже має відповідні організаційні можливості, особисті та ділові зв`язки, через які може мати вплив на свідків, з метою змусити останніх відмовитися чи змінити свої показання.
Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що 13.10.2021 до Печерського районного суду міста Києва подані клопотання стосовно ОСОБА_27 про продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (до 16.10.2021 включно), а також про продовження строку відсторонення останнього від посади (до 16.10.2021 включно), однак у судові засідання із розгляду згаданих клопотань ОСОБА_26 не з`явився, чим перешкодив продовженню слідчим суддею строків дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відсторонення від посади.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_27 на свободу.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_27 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання сторони захисту на необґрунтовану відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід прокурора ОСОБА_6 , не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки заява про відвід прокурора розглянута судом з обґрунтуванням мотивів прийнятого рішення.
Твердження адвоката про належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 , не знайшли свого підтвердження, з урахуванням доданих до клопотання матеріалів, а саме повісток про виклики підозрюваного ОСОБА_27 до Державного бюро розслідувань на 18.08.2021, 19.08.2021 та 20.08.2021 для участі у слідчій дії (а.с. 183 т. 1), на які останній не з`являвся, що підтверджується заявою захисника ОСОБА_7 від 18.08.2021 (а.с. 184-185 т. 1).
Крім того, у матеріалах провадження наявна вимога про прибуття підозрюваного ОСОБА_9 до Печерського районного суду міста Києва на 02.09.2021, в отриманні якої останній відмовився, що підтверджується рапортом оперуповноваженого відділу оперативно-технічного пошуку інформації Інформаційно-аналітичного управління Головного оперативно-технічного управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_24 (а.с. 186, 187 т. 1).
Посилання апелянта на неповідомлення захисників та підозрюваного про розгляд клопотання щодо продовження відносно підозрюваногоОСОБА_27 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не бере до уваги, з урахуванням тих обставин, що предметом апеляційного перегляду у даному судовому засіданні є ухвала слідчого судді постановлена за результатами розгляду клопотання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою, а не домашнього арешту. З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання адвоката на порушення строків із зверненням до суду із зазначеним клопотанням.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на істотні порушення вимог КПК України, слід визнати необгрунтованими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 та продовжено щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, до 14 січня 2022 року, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4