УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001775 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001775 від 28 жовтня 2021 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 28.10.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовідчнека, буд. 166, а саме: полімерний пакет з речовиною рослинного походження; мобільний телефон маки «Meizu», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому устаткована сім-карта оператора мобільного зв`язку із номером: НОМЕР_3
В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001775 від 28.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо наркотичного засобу, без мети збуту.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2021 року за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовідченка, буд. 166 виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено речовину рослинного походження ззовні схожа на наркотичну. Під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що 28.10.2021 в період часу з 03:48 до 04:05 на ділянці місцевості біля будинку № 166 по вул. Генерала Удовідченко в м. Харкові, проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_4 видав працівникам поліції полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному стані. Крім того, під час подальшого проведення огляду у ОСОБА_4 було вилучено його мобільний телефон маки «Meizu», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому устаткована сім-карта оператора мобільного зв`язку із номером: НОМЕР_3 .
Під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що вказані речі та речовини належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, вищевказані речі та речовини визнані речовими доказами по дійсному кримінальному провадженню та разом з іншими доказами можуть бути використані як фактичний доказ вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Як зазначає сторона обвинувачення, вилучені речі мають важливе значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, як самі по собі, так і в своїй сукупності можуть містити відомості, про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому необхідні для проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, доказу вини причетних до злочинної діяльності у суді, у зв`язку
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР №0001775, що слідчим відділом Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001775 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Згідно протоколу огляду, 28.10.2021 року було проведено огляд місцевості біля будинку № 166 по вул. Генерала Удовідченко в м. Харкові, під час якого ОСОБА_4 видав працівникам поліції полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному стані. Крім того, під час проведення огляду у ОСОБА_4 було вилучено його мобільний телефон маки «Meizu», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому устаткована сім-карта оператора мобільного зв`язку із номером: НОМЕР_3 .
Постановою слідчого від 28.10.2021 року вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001775.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
З урахуванням викладеного, стороною обвинувачення дотримані процесуальні строки, передбачені ст. 171 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001775 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, що було вилучено 28.10.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-полімерний пакет з речовиною рослинного походження;
-мобільний телефон маки «Meizu», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому устаткована сім-карта оператора мобільного зв`язку із номером: НОМЕР_3 .
Місцем зберігання арештованого майна, відповідно до порядку визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переработки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, визначити камеру схову Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, після проведення необхідних експертних досліджень та процесуальних дій.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1