ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3283/21 Справа № 190/538/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000014 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.01.2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - змінити в частині визначення застави.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зазначені ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованим та не підтверджені доказами, разом з тим, на етапі судового провадження допитані свідки та потерпілий, досліджено письмові та речові докази.
Посилається на те, що потерпілий, відповідно до розписки, не має жодних претензій до обвинуваченого.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.00 год. 13 січня 2022 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а саме позбавлення волі від 8 до 12 років, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечував обвинувачений та захисник.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000014 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 02.03.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 15.11.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків.
Окрім того, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше судимий.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Однак, посилання захисника щодо відсутності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції хоч і послався на нього у своєму рішенні, але, в порушення вимог кримінального процесуального закону, не виклав обставин, які свідчать про існування вказаного ризику.
Разом з цим, не доведення ризику незаконного впливу на свідків, не свідчить про наявність підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Твердження захисника про те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого не може бути взято до уваги, оскільки вказана обставина не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4