печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якій просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.05.2017 у справі № 757/25670/17-к, в частині арешту на нежитлове приміщення антресолі №283, загальною площею 136,8 кв.м. в літ. «Ч-3», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0002023 від 03.09.2015. В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що арешт майна було накладено необґрунтовано та відпала необхідність в арешті майна.

В судове засідання адвокат не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином про причини своєї неявки не повідомив.

В судове засідання слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином про причини своєї неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, надходить до наступних висновків.

У провадженні Головним слідчим управлінням Національної поліції України за здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 за фактами вчинення відносно ТОВ «ТІМСЕН», ТОВ «Інженерний центр «Енергомаш» і ТОВ «Завод енергетичного машинобудування» кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 188-1, ч. 1 ст. 172, ч. 1 та ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2017 у справі № 757/25670/17-к, накладено арешт, зокрема на нежитлове приміщення антресолі №283, загальною площею 136,8 кв.м. в літ. «Ч-3», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0002023 від 03.09.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Поруч з тим, п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Разом з тим, в судове засідання слідчий, прокурор повторно не з`явився, доводів заявників щодо підстав для задоволення клопотання належним чином не спростував, власну правову позицію не виклав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на даний час відносно ОСОБА_4 не здійснюється досудове розслідування, йому не пред`явлено підозру.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Отже арешт ухвалою слідчого судді на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Виходячи з викладеного, враховуючи долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що арешт накладено необґрунтовано, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2017 у справі № 757/25670/17-к.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 11.07.2017 у справі № 757/25670/17-к, в частині арешту на нежитлове приміщення антресолі №283, загальною площею 136,8 кв.м. в літ. «Ч-3», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0002023 від 03.09.2015.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1