У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2021 Справа №607/18503/21

номер провадження 1-кс/607/6090/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 15 жовтня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, одруженого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2021 року старший слідчий СВ ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000268 від 15 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання мотивоване тим, що 14 жовтня 2021 року надійшов рапорт ДОП ВП№1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про те, що в ході реагування на повідомлення в складі екіпажу «Гулівер-07», спільно із поліцейським СРПП ОСОБА_9 та поліцейським СРПП ОСОБА_10 за фактом домашнього насильства за зверненням ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 , про те, що її чоловік ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем спільного проживання вчиняє домашнє насильство. При прибутті працівників поліції за вище вказаною адресою ОСОБА_5 , вийшов з будинку зі зброєю та пантронтажем в руках та почав погрожувати працівникам поліції вбивством та насильством із застосуванням зброї у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків.

За даним фактом 14 жовтня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування №0000268 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч.10 ст.62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, 14 жовтня 2021 року, о 08:00 годині, дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , спільно із поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції ОСОБА_13 , та поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції ОСОБА_14 заступили на патрулювання в складі екіпажу «Гулівер 07» по охороні громадського порядку та дотримання правил дорожнього руху на території Тернопільського району.

Цього ж дня, близько 21:36 годині старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , капрал поліції ОСОБА_13 , та сержант поліції ОСОБА_14 , отримали на службовий планшет повідомлення від заявника ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки АДРЕСА_2 , про те, що її чоловік ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 агресивний, вчиняє насильство, намагається бити заявницю та доньку.

Прибувши за вказаною адресою близького 22:00 години 14 жовтня 2021 року, поліцейські ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , зустріли заявницю ОСОБА_11 , яка провела їх на територію домогосподарства будинку АДРЕСА_2 та повідомила, що її чоловік ОСОБА_5 , знаходиться в гаражному приміщенні даного будинку.

Після цього поліцейські ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , зайшли в середину гаражного приміщення де до них вийшов ОСОБА_5 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на відстані декількох метрів від поліцейських тримаючи в лівій руці мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-63, шістнадцятого калібру №6301, та в правій руці патронтаж із набоями до даної рушниці у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством та насильством щодо працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 жовтня 2021 року, близько 22:00 години, перебуваючи в гаражному приміщенні будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , тримаючи в лівій руці мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-63, шістнадцятого калібру №6301, та в правій руці патронтаж із набоями до даної рушниці умисно висловив погрозу працівникам поліції про застосування відносно них даної зброї, а саме повідомив що зараз буде стріляти.

В цей момент, з урахуванням обстановки, що склалась, та стану алкогольного сп`яніння і поведінки ОСОБА_5 , по відношенню до поліцейських, поліцейськими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , негайно прийнято рішення щодо застосування стосовно ОСОБА_5 , фізичної сили та спеціальних засобів а саме кайданок.

При цьому, попередження ОСОБА_5 , про застосування фізичної сили та спеціальних засобів не здійснювалось, оскільки у відповідності до ч.1 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію» в ситуації, що склалася та з урахуванням вище описаних обставин поведінки та дій ОСОБА_5 , зволікання могло спричинити посягання на життя і здоров`я поліцейських чи інших осіб.

В подальшому, під час застосування фізичної сили відносно ОСОБА_5 , та одівання на останнього спеціального засобу кайданок ОСОБА_5 , продовжував висловлювати погрози насильством відносно працівників поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 . Зокрема, перебуваючи лежачи на землі, повернувшись в положення напівоберту, висловив погрозу працівникам поліції половити їх по одному та повідривати їм вуха.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_5 , порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , під час виконання ними своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Положенням про патрульну службу МВС, затвердженого наказом МВС від 02.07.2015 року №796, Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000268 від 15 жовтня 2021 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

15 жовтня 2021 року (час фактичного затримання 22.00 год. 14 жовтня 2021 року), ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

16 жовтня 2021 року о 16.15 год., ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що шляхом погрози він може схиляти потерпілих та свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Вищевикладене на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 з приводу задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечив та зазначив, що ризики зазначені слідчим у клопотанні не доведені належними та достатніми доказами. Так, на думку сторони захисту жоден із заявлених слідчим ризиків не існує, оскільки підозрюваний має остійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працює приватним підприємцем та здійснює серед інших діяльностей монтаж водонапірних мереж, систем опалення та кондиціонування, зокрема є директором ПП «Торговий дім «Газсервіс» та позитивно характеризується. Окрім цього, просив врахувати характер роботи, яка полягає у виконанні робіт пов`язаних із запуском опалення у школах та лікарнях, відтак цілодобовий домашній арешт суттєво обмежить можливості підозрюваного виконувати такі роботи, що може призвести до відтермінування початку запуску опалення у вказаних установах. На підставі наведеного просив, застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби. Однак звернув увагу, що будинок за адресою АДРЕСА_2 є його дачею, де наразі проживає дружина з якою у нього конфлікт, а тому просив визначити місцем перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом житло у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000268 від 15 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 14 жовтня 2021 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

15 жовтня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345 КК України, тобто у погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місця події від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 , від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 15 жовтня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 15 жовтня 2021 року.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не спростовувала доказів обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що виправдовує застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, санкція якого передбачає покарання у покарання у вигляді карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, як особисто так і через третіх осіб з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати, а беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти потерпілого та свідків до дачі неправдивих.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як останні не вказують, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Окремо Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній уродженець та житель АДРЕСА_1 , працює приватним підприємцем, одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем праці, бере активну участь у діяльності громади за місцем проживання та праці, за що має численні подяки та грамоти.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, місця роботи та характер його роботи, а також беручи до уваги позитивні характеристики та відсутність у нього судимостей, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, з посиланням лише на те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 , крім обов`язку не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ч. 5 ст. 194 КПК України містить чіткий перелік обов`язків, які покладаються на підозрюваного, у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та покладення такого обов`язку вказаною нормою не передбачено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 15 грудня 2021 року.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1