610/2446/21 1-кп/621/221/21
У Х В А Л А

19 листопада 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000049 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Підгороднє Магдалинівського району Дніпропетровської області, є громадянкою України, розлучена, не працює, проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , раніше не судима, 08.09.2020 до Балаклійського районного суду Харківської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000018 за частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Балаклія Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , раніше судимий вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 14.11.2018, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019, за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, 26.09.2019 звільнений за відбуттям строку покарання,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в незаконному придбанні і зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області 13.05.2021 застосував, а 01.07.2021 - продовжив дію запобіжного заходу - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_5 . Під час судового провадження строк тримання під вартою був продовжений Зміївським районним судом Харківської області і наразі встановлений до 27.11.2021, з визначенням розміру застави вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у декількох епізодах тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна, а також у двох епізодах кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, раніше судимий за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

З посиланням на ці обставини, прокурор стверджував про продовження існування ризиків, встановлених під час досудового розслідування, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, що робить неможливим зміну чи скасування застосованого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечувала, мотивуючи його необґрунтованістю, просила змінити запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника щодо заперечень проти клопотання прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечували.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи обсяг доказів, що належить дослідити під час судового розгляду, в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судове провадження не може бути завершеним, тому суду належить розглянути питання доцільності повторного продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні 11 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, а також 2 епізодів кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, у поєднанні з відомостями про судимість у 2018 році за аналогічний злочин, передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, та мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також і переховування від суду.

На час вирішення клопотання прокурора не всі свідки обвинувачення допитані, зокрема не допитані свідки, щодо яких вжито заходів безпеки, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на них.

Хоча згідно сталої практики Європейського Суду з прав людини вважається, що зі спливом часу зменшуються ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу, однак у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що ризики зменшилися настільки, що це давало б підстави вважати, що менш обтяжливий запобіжний захід буде достатнім для запобігання цим ризикам.

Крім зазначених вище обставин щодо обсягу обвинувачення та минулої судимості, суд взяв до уваги відсутність відомостей щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його проживання, відсутності легальних джерел доходів, а також і ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів за місцем свого проживання.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, суд визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 600 грн 00 коп., та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" до 17 січня 2022 року.

3. Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

4. У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із м. Балаклія Ізюмського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за кожним викликом до суду.

5. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків ОСОБА_5 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

6. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1