ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7466/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/817/276/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/276/21 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

З вироку суду слідує, на початку березня 2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік с. Біла Тернопільського району, знайшов корпус гранати РГД-5 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом. В подальшому в ОСОБА_6 виник злочинний намір направлений на незаконне поводження із бойовими припасами з метою їх подальшого збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 знайшовши дані боєприпаси, переніс їх і заховав у недобудові неподалік ТРЦ «Подоляни», що по вул. Текстильна, 28Ч, в м. Тернополі, де без передбаченого на це законом дозволу, зберігав їх. В подальшому, ОСОБА_6 продовжив свої злочинні дії, спрямовані на реалізацію вищевказаного злочинного умислу, переслідуючи мету особистого збагачення, 30.03.2021 року близько 18.00 год., перебуваючи за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28Ч, незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 1.000,00 грн. корпус гранати РГД-5 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 оскаржив вирок в частині призначеного судом покарання оскільки вважає його таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого наслідок суворості, просить призначити ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Вважає, що з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості, а саме - визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, активним сприянням розкриттю злочину, перебуванням на його утриманні матері пенсійного віку, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також того, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою таке покарання було б достатнім для досягнення його основної мети.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не оскаржуючи вирок в частині фактичних обставин, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок в частині призначеного судом покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, а тому просить його змінити - призначивши ОСОБА_6 покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Посилається на те, що суд хоч і зіслався у вироці обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, позитивну обвинуваченого характеристику за місцем проживання, а також відсутність судимостей , проте, не дав їм належної юридичної оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги своїх захисників, в судових дебатах його захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просять їх задовольнити, в судових дебатах прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг не заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій, відповідає фактичним обставинам та є правильним, не оспорюються і в апеляційних скаргах, тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого наслідок суворості, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 та "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним", а у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Так вироком суду першої інстанції при призначені покарання було встановлено та враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує його покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання , які, на переконання колегії суддів, є такими, які свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покрання та дають достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, зокрема, звільнення його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.п.2 ч.3 ст.76 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції у відповідності до ст.ст. 408, 409 КПК України підлягає зміні в частині покарання, а апеляційні скарги захисників частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2021 року щодо ОСОБА_6 в частині покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до покарання в виді 3(трьох) років позбавлення волі , на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3(три) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді