Справа № 298/919/21
Номер провадження 1-кп/298/120/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000062 від 3 червня 2021 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний, Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, в силу ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 зобов"язаний рішенням Великоберезнянського районного суду від 15 квітня 2019 року сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня подання позову до суду - 29.03.2019 і до досягнення дитини повноліття.

ОСОБА_3 достовірно знаючи, що починаючи з 29 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, з метою невиконання вказаного рішення суду, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, злісно, систематично у період часу із 01.06.2020 по 01.06.2021 ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого сина (аліментів), в тому числі до досягнення дитиною повноліття.

Зазначені умисні, незаконні дії ОСОБА_3 спрямовані на злісне невиконання зазначеного рішення Великоберезнянського районного суду від 15 квітня 2019 року, призвели до виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, яка станом на 01.06.2021 року становить 35 863,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.164 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на сина, аліменти не сплачує вже тривалий час - з червня 2020 року, причиною чому є відсутність роботи. Ствердив, що про рішення суду, яким його зобов"язано сплачувати аліменти на дитину йому відомо. Пояснив, що шукав та шукає роботу, однак до Державного центру зайнятості для взяття на облік як безробітного не звертався. Зазначив, що своєму сину матеріально не допомагає і вже тривалий час з ним не бачився. Запевнив, що намагатиметься сплатити заборгованість по аліментах до кінця року, дуже шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття, яке виразилось в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину, дав суду визнавальні показання, повідомив у відповідній послідовності обставини вчинених ним дій, усвідомив протиправність своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема його молодий вік, те, що останній є неодруженим, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках, є непрацюючим, має постійне місце проживання, в останнього відсутня негативна характеристика за місцем проживання, є несудимим в силу ст.89 КК України, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.164 КК України, а саме: у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Суд приходить до висновку, що покарання у вигляді обмеження волі буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав та у вчиненому щиро розкаявся, надавав суду послідовні показання, якими викривав свої дії, позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка підтримала думку прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, повідомлення в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 наміру та зобов`язання погасити заборгованість по аліментах та в подальшому сплачувати кошти на утримання дитини, суд, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, з урахуванням того, що клопотань про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суду не подано, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили, питання щодо цього судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 8 листопада 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1