ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №487/4464/21
Провадження №1-кс/477/30/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі слідчого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника - ОСОБА_3 ,

представника особи, яка подала скаргу ТОВ «Промхімскло» - адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу директора ТОВ «Промхімскло» ОСОБА_3 на постанову слідчого ДБР про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 року до розгляду слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області розподілена скарга директора ТОВ «Промхімскло» ОСОБА_3 , за якою визначено підсудність Миколаївським апеляційним судом ухвалою від 17.11.2021 року.

Відповідно до змісту зазначеної скарги, заявник вказує на те, що 19.05.2021 року постановою слідчого Першого слідчого відділу територіального управління ДБР, яке розташоване у м. Миколаєві ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000175 від 25.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 382 КК України відносно судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 та суддів Херсонського апеляційного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Скаржник зазначає, що за вказаним кримінальним правопорушенням заявником та потерпілою особою є ТОВ «Промхімскло».

Заявник з постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки досудове розслідування на його думку, є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних і можливих слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінальних правопорушень, не вчинено дій для отримання доказів вчинення кримінальних правопорушень та не надано їм належної оцінки.

Обґрунтовуючи передчасність та незаконність винесеної постанови про закриття кримінального провадження скаржник вказує на наступні порушення:

- слідчим не застосовано вимоги п.3 ч.3 ст. 320 ГПК України;,

- проігноровано факт встановлення винуватості вироком суду;

- не належним чином здійснено досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням, та умисно не застосовано вимоги ч.4 ст. 49 Закону України про « Судоустрій і статус суддів», не повідомивши про підозру у вчинені кримінального правопорушення генеральним прокурором або його заступником;

- проігноровано висновки Судової палати у кримінальних справах Верховного суду;

- умисно порушені вимоги ч.1 ст.223 КПК України, не зібрані докази та не перевірені уже наявні;

-не встановлено наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;

-не встановлено відсутність події або складу кримінального правопорушення як того вимагає ст. 284 КПК України.

- не зазначено джерел доказів, які свідчать про відсутність в діях складу або події кримінального правопорушення.

30.11.2021 року, на запит суду надано з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві матеріали кримінального провадження N 0000175 від 25.01.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 382 КК України.

В ході розгляду скарги по суті в судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник- адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з мотивів викладених у ній. Додатково зазначили, що дійсно заявник не згоден з рішенням слідчого судді ОСОБА_7 , при винесенні нею ухвали від 10.04.2019 року та рішенням колегії суддів Херсонського апеляційного суду при винесенні ухвали від 19.12.2019 року, так як у вказаних рішеннях судів не виконано п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалков проти України» де зазначено, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи визначені у конвенції, вимагати наявності будь- якої форми ефективного розслідування, що є ефективним засобом правового захисту в національному органі навіть якщо порушення було здійснено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Розслідування має бути ретельним, безстороннім та сумлінним, яке, на думку сторони скаржника таким не було у кримінальному провадженні № 0000064 від 18.07.2018 року при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню, розслідування за яким проводив слідчий ДБР ОСОБА_6 , а суддя першої інстанції ОСОБА_7 не скасувала постанову про закриття кримінального провадження, як того вимагав скаржник. Колегія суддів Херсонського апеляційного суду у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримали рішення суду першої інстанції, не звернувши увагу на те, що існують вимоги п.42 рішення ЄСПЛ «Михалков проти України», та не виконали його, таким чином не ефективно захистили права заявника.

При проведенні досудового розслідування слідчим не проведено будь- яких слідчих дій, у тому числі не допитано суддів, не проведено відтворення, не призначено будь- яких експертиз та зроблено передчасний висновок про відсутність у діях суддів складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 382 КК України. Таким чином просили скаргу задовольнити, скасувавши постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_5 в ході розгляду скарги в суді пояснив, що 17.03.2021 року ним розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000175 внесеним до ЄРДР 25.01.2021 року. Враховуючи, що з повідомлення заявника ОСОБА_3 від 12.10.2020 року не було зрозуміло, що саме є предметом його заяви, оскільки останній посилався на незгоду з рішенням суду першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_7 та рішення колегії суддів Херсонського апеляційного суду у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , рішеннями яких не скасовано постанову слідчого ДБР ОСОБА_6 від 13.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000064 від 18.07.2018 року, то ним було викликано заявника ОСОБА_3 для надання додаткових пояснень у якості свідка. Однак, на думку слідчого, останній не пояснив у чому полягає порушення суддями та невиконання ними рішення ЄСПЛ та рішення Конституційного суду саме у зазначених ним рішеннях суддів. Вважає проведене ним досудове розслідування повним та об`єктивним, за наслідками якого прийнято постанову про закриття кримінального провадження, яка на думку слідчого відповідає вимогам КПК України, а тому просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000175 від 25.01.2021року, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

У відповідності до ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві здійснювало досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000175 від 25.01.2021 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25.01.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2020 року у справі №757/47748/20к, зобов`язано уповноважених службових осіб Офісу генерального прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою директора ТОВ «Промхімскло» ОСОБА_3 №12/10 від 12.10.2020 року за фактом умисного невиконання суддею Заводського районного суду м. Миколаєва та суддями Херсонського апеляційного суду рішення Європейського суду з прав людини та умисного недодержання рішення Конституційного Суду України. Ухвала Печерського районного суду м. Києва винесена з посиланням на ч.1 ст. 214 КПК України, яка містить обов`язок слідчого прокурора, невідкладно, не пізніше 24 годин з моменту подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР.

Відповідно до постанови від 17.03.2021 року, матеріали досудового розслідування №0000175 від 25.01.2021року, прийняті слідчим ОСОБА_5 до свого провадження та прийнято рішення про початок досудового розслідування, про що повідомлено Миколаївську обласну прокуратуру.

У матеріалах кримінального провадження у наявності ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 від 10.04.2019 року, яка постановлена за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого ДБР ОСОБА_6 від 13.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 000000064, у задоволенні якої, даною ухвалою суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 заявнику відмовлено.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала колегії суддів Херсонського апеляційного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від 09.12. 2019 року, якою у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Промхімскло» відмовлено, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 від 10.04.2019 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 000000064 від 18.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України залишено без змін.

У ході проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_5 проведено допит заявника ОСОБА_3 у процесуальному статусі свідка, який надав наступні пояснення: за фактом невиконання рішення Господарського суду від 25.11.2013 року відносно ОСОБА_12 було відкрито кримінальне провадження від 23.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 ч.1 КК України. В межах кримінального провадження він неодноразово звертався до слідчого судді зі скаргами на бездіяльність слідчого ОСОБА_13 які задоволено судом. Однак слідчим ОСОБА_13 ухвали суду продовжували не виконуватися. В результаті чого, за його скаргою, слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва зобов`язано внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення слідчим Заводського ВП ОСОБА_13 , за ч.2 ст.382 КК України- невиконання рішення суду вчинене службовою особою та зареєстровано кримінальне провадження №000000064, яке 13.02.2019 року слідчим ОСОБА_6 закрито за відсутністю у діях слідчого ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення. Постанова слідчого про закриття вказаного кримінального провадження оскаржена до суду як немотивована. Результатом оскарження постанови є залишення постанови про закриття кримінального провадження силі ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 10.04.2019 року, та ухвалою колегії суддів Херсонського апеляційного суду. Зазначив, що вбачає у діях суддів ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України, так як ними недотримано та не виконано вимог п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі « Михалков проти України», відносно того що відповідно до ст. 1 Конвенції держава зобов`язана гарантувати кожному хто перебуває під її юрисдикцією права і свободи визначені у Конвенції, що вимагає наявності будь якої форми ефективного розслідування.

Вказав на те, що фактично судді які постановили рішення підтримують слідчого, який прийняв на його думку необґрунтоване рішення, та не сприймають його доводи, зазначені у скаргах на постанову, та не надав оцінки вказаним доводам.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого ОСОБА_5 від 19.05.2021 року, слідчим викладено зміст скарги, зміст показань свідка ОСОБА_3 та встановлені ним обставини , слідчий дійшов висновку про те, що метою скаржника є виконання рішення Господарського суду від 2013 року про стягнення на користь його підприємства відповідної суми коштів, зазначено про необхідність виконання рішень судів, що передбачено Конституцією України, та прийшов до висновку про відсутність у діях суддів складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 382 КК України.

Таким чином, зі змісту постанови можна зробити висновок що Держава Україна, шляхом надання можливості оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження надає можливість заявнику за участі його адвоката оскаржити постанову, яка є на його думку незаконною, слідчому судді у передбачений законом строк, та оскарження судового рішення, яке на думку позивача не є законним. Вказане, є в розумінні рішень ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ефективним засобом правового захисту.

Під час розгляду скарги судом установлено, що, в ході досудового розслідування слідчим виконано усі необхідні для встановлення істини слідчі дії. Даних, які б вказували на ознаки вчиненого суддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.382 КК України не встановлено. Висновки слідчого, про те, що судові рішення на території України підлягають виконанню та можуть бути оскаржені учасниками судового розгляду як в апеляційному так і в касаційному порядку є переконливими та правильність вказаних висновків не спростовується матеріалами скарги заявника, оскільки вони носять суб`єктивний характер, та не містять даних про залишення недослідженими обставин справи, з`ясування яких може мати істотне значення для продовження досудового розслідування.

Вказівка скаржника на незаконність рішення суду, яке набрало законної чинності після апеляційного та касаційного перегляду є суб`єктивною думкою, та звернення з заявами про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину відносно суддів, може сприйматися як тиск на суд з метою досягнути бажаного результату.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим ОСОБА_14 по кримінальному провадженню №0000175 від 25.01.2021року, є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Посилання скаржника на не застосування під час проведення досудового розслідування положень п.3 ч.3 ст. 320 ГПК України (уточнено в судовому засіданні Цивільного процесуального кодесу), є надуманим у зв`язку з відсутністю такої частини та пункту у зазначеній статті, яка регулює підсудність справ про відновлення прав на втрачені цінні папери.

Факт ігнорування слідчим факту встановленого вироком суду є непідтвердженим, оскільки з матеріалів скарги та пояснень заявника не вдалося з`ясувати про обставини наявності такого вироку.

Щодо ігнорування слідчим ч.4 ст. 49 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», то відповідно до норм КПК України, пред`явлення підозри є стадією досудового розслідування у випадку наявності складу кримінального правопорушення. У даному випадку кримінальне провадження закрито за відсутністю його складу, отже таке посилання є безпідставним.

Висновки Верховного суду за справами, які навів скаржник не стосуються суті питання яке є предметом оскарження.

За положеннями ч.1 ст. 223 КПК України, на порушення якої посилається скаржник передбачено, що слідчі ( розшукові) дії є діями спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. оскільки скаржником не конкретизовано що саме порушив слідчий, виконуючи приписи вказаної норми закону то його позиція є необґрунтованою.

Посилання скаржника на не встановлення слідчим наявності або відсутності фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження, не встановлення відсутності події або складу злочину, не визначення джерел доказів, які свідчать про відсутність складу або події кримінального правопорушення є його суб`єктивною думкою без достатніх на те правових підстав, що також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Рішення ЄСПЛ «Михалкова та інші проти України» , на яке посилається скаржник, за своєю суттю, в контексті ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Аналізуючи зміст ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 від 10.04.2019 року, та ухвали колегії суддів Херсонського апеляційного суду у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від 09.12. 2019 року, вважаю що судді першої та апеляційної інстанції застосували джерела матеріального та процесуального права з урахуванням суддівського розсуду у межах національного законодавства . При цьому, положення які містяться в п.42 рішення ЄСПЛ «Михалкова та інші проти України» мають концептуальний характер загального правозастосування що імплементовані в нормах чинного законодавства.

Керуючись вимогами ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги директора ТОВ «Промхімскло» ОСОБА_3 про скасування постанови Першого слідчого відділу( з дислокацією ум. Миколаєві) Територіального управління ДБР від 19.05.2021 року про закриття кримінального провадження №№0000175 від 25.01.2021року відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1