Дата документу 07.12.2021 Справа № 554/5314/21
У Х В А Л А
07 грудня 2021 року м. Полтава
В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що 28.05.2021 р. до СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із письмовою заявою звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27.05.2021 із земельної ділянки, розташованої у зоні відпочинку біля річки Говтва у м. Решетилівка Полтавської області, викрадена металева тимчасова споруда розміром 3,15 м на 5 м, у якій знаходилися металеві столи, металевий мангал, металеві жаровня, інструменти (ключі), двоє металевих дверей, дерев`яна шафа, які належали ОСОБА_6 .
Вилучене майно, а саме: один металевий мангал, одна металева жаровня, один пристрій для розливу рідини, три квадратних столи, один прямокутний стіл, вісім стільців, одна шафа, двоє металевих воріт, являються предметом вчинення кримінального правопорушення та мають ознаки речових доказів і необхідні для проведення по них відповідних експертиз, зокрема судової товарознавчої експертизи. Також перераховане майно необхідне для збереження та встановлення його законного власника.
На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.
В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явились, дізнавач надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Від ОСОБА_8 до суду надійшла заява у якій останній прохав відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту. У заяві зазначив, що матеріали кримінального провадження містять покази свідків, які підтверджують, що дане майно належить йому.
Від адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_5 до суду надійшла заява у якій останній прохав проводити розгляд клопотання без його участі. Зазначив, що не заперечує проти накладення арешту.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
В ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що 28.05.2021 до СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із письмовою заявою звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27.05.2021 року із земельної ділянки, розташованої у зоні відпочинку біля річки Говтва у м.Решетилівка Полтавської області, викрадена металева тимчасова споруда розміром 3,15 м на 5 м, у якій знаходилися металеві столи, металевий мангал, металеві жаровня, інструменти (ключі), двоє металевих дверей, дерев`яна шафа, які належали ОСОБА_6
Дізнавачем доведено, що майно, а саме: один металевий мангал, одна металева жаровня, один пристрій для розливу рідини, три квадратних столи, один прямокутний стіл, вісім стільців, одна шафа, двоє металевих воріт, вилучений під час проведення огляду від 27.11.2021 року, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, під час огляду 27.11.2021 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Виконання зазначеної ухвали покласти на дізнавача, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1