Справа № 755/7443/21
№ 1-кп/755/1067/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 16.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого в ТОВ «Укрстеля», із вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох дітей 2009 р.н. та 2018 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 30.03.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 126-1 КК України до громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої, кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої, кожна людина має право на особисту недоторканість, а також, у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності потерпілої. Так, ОСОБА_3 систематично, умисно, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим, викликав у останньої пригнічений та тривожний психоемоційний стан. Ситуація домашнього насилля, а саме - психологічного, з боку співмешканця ОСОБА_3 призвела до безсоння, поганого настрою, підвищеної тривожності, низької самооцінки та до високої депресії.
Так, 04 лютого 2020 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , під час якої, кричав на неї та виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції та 18 березня 2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.
Зокрема, 12 серпня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував сімейну сварку зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 , тобто, вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 , склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 16 вересня 2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.
У подальшому, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, у період з лютого 2020 доку до теперішнього часу, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжив вчиняти домашнє насильство щодо цивільної дружини ОСОБА_5 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.
Так, 12 січня 2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 , склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та 22 лютого 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.
Зокрема, 30 березня 2021 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт.
Вказані дії з боку ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 та змусило звернутись до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.
Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру № 42/365 від 19.04.2021 року, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період співпраці спостерігався знижений емоційний фон, ситуація домашнього насильства з боку цивільного чоловіка - ОСОБА_3 суттєво вплинула на її самооцінку, викликала пригнічений та тривожний психоемоційний стан. Ситуація домашнього насилля, а саме - психологічного, з боку цивільного чоловіка ОСОБА_3 привела до безсоння, поганого настрою, підвищеної тривожності, низької самооцінки, високого рівня депресії. Зі слів ОСОБА_5 , її цивільний чоловік майже щодня наносить їй тілесні ушкодження, погрожує фізичною розправою. Також, з боку ОСОБА_3 були неодноразові випадки фізичного насильства над спільними малолітніми дітьми ОСОБА_6 , 2009 р.н. та ОСОБА_7 , 2018 р.н. Зі слів ОСОБА_5 , вона відчуває загрозу для свого життя і здоров`я дітей, оскільки, вважає ОСОБА_3 психічно неврівноваженим. Подальше проживання на одній території з цивільним чоловіком ОСОБА_3 є небезпечним, загрозливим для ОСОБА_5 та її дітей. З метою подолання проблем, пов`язаних із наслідками насильства та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ст. 126-1 КК України визнав у повному обсязі, щиро каявся та показав, що він та його цивільна дружина проживають разом з дітьми, його батьками, сестрою-інвалідом та племінником, тобто, загалом їх проживає в одній квартирі восьмеро осіб. У їхній родині постійно та досить часто виникають сварки один з одним, лунають образи та погрози, так як, у зв`язку з великою кількістю людей на незначній житловій площа, виникають непорозуміння. Його мати доглядає його сестру-інваліда, батьки між собою сваряться і нерідко, останні його провокують на сварки. Його цивільна дружина вже давно не працює, а тому, всі фінансові витрати покладаються лише на нього, у зв`язку з чим, вони з останньою не можуть орендувати житло, щоб жити окремо та у них також на цьому виникають сварки. Після сварок, його дружина зачиняється в собі та в них виникають конфлікти. Зазначив, що він інколи не може себе стримувати, оскільки проживає у негативній обстановці, однак, у подальшому, буде намагатися уникати сварок і конфліктів, буде себе стримувати та більше працювати. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності, усвідомлює всі свої протиправні дії, щиро кається у вчиненому та буде прикладати всіх зусиль для виправлення ситуації до кращого.

Покази ОСОБА_3 послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: інформаційних довідок про результати роботи та психологічний стан ОСОБА_5 на момент обстеження Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 42/365 від 19.04.2021 року та № 42/479 від 22.05.2020 року, з яких вбачається, що з ОСОБА_5 було проведено роботу, результати якої вказують на наявність в останньої значної психологічної травмованості внаслідок перебування в ситуації значної психологічної травмованості внаслідок перебування в ситуації насильства. На момент дослідження у ОСОБА_5 вцілому переважає підвищений тривожний настрій, який переходить в емоційне виснаження. Як наслідок, психотравмуюча ситуація домашнього насильства зі сторони чоловіка привела до глибокого внутрішнього конфлікту. Це спричиняє виникнення психосоматичних захворювань клієнтки, загостренню вразливості, невпевненості в своїх силах та дуже високому рівню тривоги, занепокоєння майбутнім, очікування невдач і розгубленості. З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насилля та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога. Зокрема, було досліджено матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства (ст. 126-1 КК України) відносно потерпілої ОСОБА_5 , з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство щодо цивільної дружини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, систематично висловлювався нецензурною лайкою у бік останньої, словесно ображав, принижував та залякував, що призвело до психологічних страждань останньої, безсоння, поганого настрою, підвищеної тривожності, низької самооцінки, високого рівня депресії через домашнє насильство психологічного характеру з боку ОСОБА_3 .

Також, відповідно до п. п. 3, 6, 8, 14, 17 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До того ж, п. 7 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину повторно.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та, за який його засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя