ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/95/22 Справа № 695/3697/19 Категорія: ч. 3 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000222 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 16.11.2021 та зараховано в строк відбутого покарання період його перебування під вартою з 03.08.2019 по 31.10.2019 включно.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 769 274 грн.;

- потерпілої ОСОБА_8 витрат на правову допомогу в сумі 43 000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 моральної шкоди у сумі 812 672 грн. 98 коп.;

- потерпілої ОСОБА_12 матеріальної шкоди, у виді витрат на оздоровлення у сумі 17 031 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 витрат на правову допомогу у сумі 18 500 грн.;

- потерпілої ОСОБА_11 щомісячно втрачений дохід в розмірі 50 відсотків від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати довічно, починаючи з 03.08.2019;

- потерпілої ОСОБА_11 витрат на правову допомогу в сумі 15 000 грн.

Прийнято рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 матеріальної шкоди у виді витрат на поховання в сумі 28 640 грн.;

- потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 50 076 грн.;

- потерпілої ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 4 000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_8 матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу в сумі 22 722 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 матеріальної шкоди, у виді витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 79 350 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 матеріальної шкоди, у виді витрат на лікування у сумі 12 389 грн. 49 коп.;

- потерпілої ОСОБА_12 моральної шкоди у сумі 104 527 грн. 02 коп.

Скасовано арешт на автомобілі марки:

- «ВАЗ-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2019;

- «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2019;

- «Suzuki Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2019.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 03.08.2019 близько 10 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Бориспіль-Запоріжжя» в селі Піщане Золотоніського району Черкаської області у напрямку міста Золотоноша за невстановленим легковим автомобілем, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, у момент виникнення перешкоди для свого руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити із-за задньої частини попутного невстановленого легкового автомобіля, у вигляді автомобіля «Suzuki Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що стояв попереду на смузі його руху біля правого краю проїзної частини, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, а тому на 95 км + 150 м зазначеної автодороги допустив наїзд на задню ліву частину кузова стоячого автомобіля «Suzuki Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_4 , після чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , згідно з висновком експерта №03-01/723/92 від 11.09.2019, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події;

- пасажир автомобіля «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 , згідно з висновком експерта №03-01/724/94 від 11.09.2019, отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події;

- пасажир автомобіля «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_15 , згідно з висновком експерта №03-01/722/93 від 11.09.2019, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких цього ж дня помер у КНП «Золотоніська районна багатопрофільна лікарня Золотоніської районної ради»;

- пасажир автомобіля «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , згідно з висновком експерта №02-01/1097 від 29.10.2019, отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме: травму обох стегон у вигляді відкритих переломів обох стегнових кісток, які у своєму перебігу ускладнились розвитком лівого малогомілкового нерву; травму грудної клітки у вигляді перелому другого ребра зліва та правобічного гемопневмотораксу; травми щелепно-лицевої ділянки у вигляді ран та вивиху 42 зуба; травму тазу у вигляді перелому кісток тазу;

- пасажир автомобіля «BA3-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта №02-01/1098 від 29.10.2019, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я, а саме: численні рани обличчя, тім`яної та лобової ділянок голови, верхніх кінцівок; травми тазу у вигляді переломів кісток тазу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , а саме вимог пунктів 2.3 б), 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до висновку експерта №4/599 від 31.10.2019, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та спричинення загибелі кількох осіб.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 просить вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2021 змінити в частині відмови у задоволенні частини її позовних вимог до ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «Граве Україна», через порушення норм матеріального права і невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам провадження, задовольнивши позовну заяву в повному обсязі.

Стверджує, що з урахуванням уточнених позовних вимог від 04.11.2021 суд безпідставно відмовив їй у задоволенні наступних вимог про:

- стягнення солідарно з ПрАТ «СК «Граве Україна» та ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду у сумі 73 389 грн. 45 коп.;

- стягнення солідарно з ПрАТ «СК «Граве Україна» та ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в сумі 132 000 грн.

На підтвердження завдання шкоди внаслідок ДТП потерпіла, посилаючись на положення ст.ст. 23, 509, 999, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, практику ВСУ та ЗУ від 01.07.2004 № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що отримала тілесні ушкодження, що потягли за собою втрату працездатності і їй присвоєна перша група інвалідності. Одразу після ДТП її було госпіталізовано до реанімації, проведено чисельні операції, лікування та тривала реабілітація. Витрати на лікування, на момент подання позову, складали 70 432, 11 грн. На даний час вона до сих пір проходить лікування, є лежачою, не може самостійно пересуватися і потребує стороннього догляду. Окрім цього вона постійно перебуває в пригніченому стані, має систематичні депресії, що не дає змоги пришвидшити лікування. У зв`язку із ушкодженням здоров`я їй завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, адже обвинувачений не надав їй допомогу на місці ДТП і у подальшому, не цікавився станом її здоров`я, не приймав участі у видужанні, більш того, на її очах загинуло троє близьких їй людей.

Отже, вона має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 73 389 грн. 45 коп. та моральної шкоди в сумі 132 000 грн.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_16 , потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та представник ПрАТ «СК «Граве Україна», що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду по суті заявлених апеляційних вимог. При цьому враховується, що від захисника ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_11 23.02.2022 надійшли заяви про розгляд провадження за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти проведення судового засідання за відсутності захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думки представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 в підтримку апеляційних вимог в повному обсязі, прокурора, потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , які у вирішенні апеляційних вимог поклалися на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_11 належить до часткового задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли тяжке тілесне ушкодження та спричинили загибель кількох осіб, колегія суддів визнає правильною.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення злочину уперше, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, при невстановленні обставин, що його обтяжує, і обґрунтовано призначене покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Незважаючи на те, що учасниками кримінального провадження не оскаржується вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, керуючись положенням ч. 2 ст. 404 КПК України, надає йому оцінку і визнає таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст. 66 КК України, або можуть бути додатково визнані такими, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Вирішуючи по суті апеляційні вимоги потерпілої ОСОБА_11 щодо неправильного розв`язання судом першої інстанції заявленого нею цивільного позову в уточненій редакції від 04.11.2021, в частині стягнення з ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» моральної та матеріальної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши, при цьому, належну оцінку зазначеним обставинам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», який неодноразово був уточнений, останній раз 04.11.2021. За змістом уточненого цивільного позову, потерпіла ОСОБА_11 , окрім іншого, просила стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 73 389, 45 грн. та моральну шкоду в сумі 132 000 грн.

За змістом оскаржуваного судового рішення, суд, пославшись на положення ст.ст. 541, 543, 979, 1190 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та висновки ВС, ВСУ, цивільний позов потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» про стягнення матеріальної і моральної шкоди залишив без задоволення, як передчасний з одночасним роз`ясненням відповідного права на його вирішення в порядку цивільного судочинства.

При цьому судом, здійснені формальні посилання на норми чинного законодавства і по факту лише зазначено про те, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 внаслідок завдання шкоди ДТП виникли деліктні зобов`язання, а між ОСОБА_7 та страховою компанією договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому потерпіла порушує питання про солідарне стягнення заподіяної їй шкоди, коли як такий обов`язок виникає лише з договору або закону, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Колегія суддів зауважує, що потерпілий, за змістом п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона понесла матеріальні збитки і їй заподіяно моральну шкоду. На підтвердження понесених матеріальних збитків потерпілою подано докази, які вона вважає за потрібне, заподіяна моральна шкода останньою також обґрунтована. Те, що потерпіла ОСОБА_11 заявила цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого та страхової компанії на загальну суму, без відповідного розрахунку з кого саме і яка сума має бути стягнута, з урахуванням меж суми страхового відшкодування, не свідчить про те, що її цивільний позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Оскільки судом не наведено належних мотивів того, з яких підстав заявлений потерпілою ОСОБА_11 цивільний позов в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди залишений без задоволення, чим порушено права потерпілої сторони та допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині неналежного обгрунтування відповідної відмови, вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2021 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині розв`язання цивільного позову щодо відмови у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова Компанія «Граве Україна», з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів позбавлена можливості вирішити по суті заявлений потерпілою ОСОБА_11 цивільний позов в оскаржуваній частині, оскільки нею не порушувалось питання про дослідження обставин, якими підтверджені заявлені вимоги, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями повторно досліджувати докази за власної ініціативі та давати їм іншу оцінку.

Розв`язання судом першої інстанції цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_12 до ОСОБА_7 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», а також потерпілої ОСОБА_11 щодо стягнення втраченого доходу та витрат на правову допомогу, учасниками кримінального провадження не оскаржено, тому колегією суддів не перевіряється та не оцінюється.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині розв`язання цивільного позову щодо відмови у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова Компанія «Граве Україна» та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

У решті вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді