УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2021 Справа №463/5551/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі с/з ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання засудженого ОСОБА_5 , про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про роз`яснення вироку суду, оскільки такий йому не зрозумілий в частині призначеного покарання, зокрема й застосування конфіскації та не врахування судом пом`якшуючих обставин.

Прокурор ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, проте про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Судом також вживалися заходи для забезпечення явки ОСОБА_5 в судове засідання, шляхом скерування вимоги до Чортківського СІЗО №26 та В/ч №3002 «Ж», про видачу та вуідконвоювання ОСОБА_5 до суду, проте останній від участі в судовому засіданні відмовився, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що відмовляється від роз`яснення вироку.

Відповідно до ч.2 ст.380 КПК України, неприбуття учасників у судове засідання, не перешкоджає проведенню судового розгляду у їх відсутності.

Суд, розглянувши клопотання, ознайомившись із матеріалами судового провадження,приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого про роз`яснення судового рішення, а саме вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року, необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 15 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано невинним та виправдано за ч.3 ст.289 КК України (в редакції Закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008), (по епізодах від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року), у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008) (по епізодах від 29-30.05.2015 року, 17.06.2015 року) та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року апеляційні скарги прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 р. - без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" колегія суддів вважала за необхідне зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 термін його перебування під вартою, а саме період з 17 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року, 29 днів перебування під екстрадиційним арештом та з 21 січня 2019 року по 08 вересня 2021 року включно в межах кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Крім цього, суд вважає, що у вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року належним чином наведені мотиви, на підставі яких суд прийшов до переконання при винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008) (по епізодах від 29-30.05.2015 року, 17.06.2015 року), дано аналіз доказам, у тому числі, щодо їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, а також наведено мотиви призначеного покарання, що зазначено у мотивувальній частині даного вироку, який, на думку суду, є зрозумілим, а тому до роз`яснення не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 380, 395, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий

Судді