ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2639/21 Справа № 210/3615/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року у задоволенні подання КВК № 80 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що наявні в матеріалах справи відомості про особу засудженого ОСОБА_7 свідчать про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці останній не довів свого виправлення. Суд врахував, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, з корисних мотивів, скоїв злочини в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на волі може становити небезпеку для людей, за час відбування покарання має 12 заохочень протягом 2013-2021 років та 1 стягнення за 2015 рік, характеризується посередньо, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України останньому зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.09.2011 по 04.10.2012. З урахуванням цих обставин, суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання установи про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджений вказує на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що у травні 2020 року його було переведено до дільниці соціальної реабілітації згідно ст. 101 КВК України, де перебувають особи, які стали на шлях виправлення, тобто зараз він відбуває покарання не в повній ізоляції від суспільства. Поряд із цим, на переконання засудженого, суд помилково врахував стягнення, оскільки його він отримав на території так званої ДНР, а також необґрунтовано у своєму рішенні посилався на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він за це поніс покарання за вироком суду. Засуджений вважає, що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, призначене йому вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2012 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України.
Разом із цим, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 має 12 заохочень протягом 2013-2021 років та 1 стягнення за 2015 рік, за весь період відбування покарання характеризувався посередньо та позитивно, наразі працевлаштований.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину та хоча і має 12 заохочень, проте за весь час відбування покарання характеризується як позитивно, так і посередньо, а отже поведінка останнього не є сталою. Окрім цього, засуджений має стягнення, відомості про незаконність отримання якого суду надана і не були.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4