ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

13 грудня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000506 від 11.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не є інвалідом, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 працює головним спеціалістом Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, в якому зазначив, що з дня вчинення кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку і за яке передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки, тому на підставі ст. 49 КК України його необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 підтримали зазначене клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та окремо представник потерпілої ОСОБА_6 заявив клопотання про стягнення з останнього на свою користь процесуальних витрат на правову допомогу понесених у кримінальному провадженні потерпілою у розмірі 22925 грн. 33 коп. Таке своє клопотання мотивує тим, що у відповідності з нормами КПК, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Зокрема зазначає, що ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено також і ухвалою суду. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат, суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу таких процесуальних витрат.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, адвокат ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечив щодо задоволення клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого на користь останнього процесуальних витрат. Зауважив, що представник потерпілої, при подачі у судовому засіданні клопотання про стягнення процесуальних витрат з доданими до нього документами, не дотримався встановленого вимогами ч. 3 ст. 99 КПК України порядку надання суду та отримання судом доказів, а тому просить визнати недопустимими зазначені докази разом з клопотанням про стягнення процесуальних витрат. Наголошував на тому, що відповідно до правил, встановлених, як спеціальною, нормою м. 1 ст. 124 КПК України щодо розподілу процесуальних витрат то з обвинуваченого на користь потерпілого передбачено стягнення всіх здійснених останнім документально підтверджених процесуальних витрат, але це відповідно до таких правил може бути здійснено лише виключно у разі ухвалення судом обвинувального вироку. Також вказує на те, що ВП ВС у цієї постанові, на яку посилається представник потерпілої, одночасно зробила посилання на положення як спеціальної норми, тобто ч. 1 ст. 124 КПК України, так і на положення загальної норми, тобто ч. 1 ст. 126 КПК України, однак питання конкуренції між вказаними нормами при прийнятті свого рішення не врахувала та не застосувала. Крім того, на думку захисника, подані до суду документи на підтвердження процесуальних витрат потерпілої, не відповідають вимогам Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 2, а тому не можуть мати доказове значення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду щодо клопотань обвинуваченого та його захисника, суд зазначає наступне.
Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Згідно ч. 1 ст. 125 КК України передбачені покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Таким чином санкція ч. 1 ст. 125 КК України підпадає під кримінальний проступок.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1 та 2 ст. 49 КК України строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років . Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000506 перебіг давності по даному кримінальному проваджені не зупинявся та не переривався. ОСОБА_4 не вчиняв іншого кримінального правопорушення та не притягувався до кримінальної відповідальності в межах іншого кримінального провадження, а також не ухилявся від суду.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності кримінальне провадження закрити.
Крім того, вирішуючи клопотання представника потерпілої про стягнення з обвинуваченого на свою користь процесуальних витрат на правову допомогу понесених у кримінальному провадженні потерпілою, суд зазначає наступне.
Так, як вбачається з фотокопії договору, 03.06.2019 між адвокатом ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги у цьому кримінальному провадженні.
До того ж, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до вказаного договору було укладено п`ять додаткових угод від 23.10.2019, 27.05.2020, 30.10.2020, 25.12.2020 та 04.10.2021, відповідно
При цьому, витрати понесені потерпілою ОСОБА_6 на правову допомогу у даному провадженні підтверджуються наступними документами, а саме: актом-рахунком № 8 прийому-передачі послуг від 30.05.2020 року, квитанція № 04 від 05.06.2020 на суму 4493 грн. 33 коп за підготовку цивільного позову від Замовника у кримінальному провадженні; актом-рахунком № 8 прийому-передачі послуг від 30.05.2020 року, квитанція № 04 від 05.06.2020 на суму 2048 грн. за представництво інтересів у судовому засіданні 28.05.2020; актом-рахунком № 9 прийому-передачі послуг від 27.07.2020, меморіальний ордер № від 27.07.2021 на суму 2048 грн. за представництво інтересів Замовника у судовому засіданні 24.07.2021; актом-рахунком прийому-передачі послуг № 10 від 31.08.2020, меморіальний ордер № від 02.09.2020 в сумі 2048 грн за представництво Замовника у кримінальному провадженні у Київському апеляційному суду 21.08.2020; актом-рахунком № 13 прийому-передачі послуг від 28.02.2021, меморіальний ордер № від 05.03.2021 на суму 4096 грн. за участь у судових засіданнях 18.02.2021; актом-рахунком № 14 прийому-передачі послуг від 31.03.2021, меморіальні ордери № від 05.04.2021 та № від 05.04.2021 на суму 4096 грн. за участь у судових засіданнях 01.03.2021 та 03.03.2021; актом-рахунком № 16 прийому-передачі послуг від 30.07.2021, Меморіальний ордер № від 02.08.2021 на суму 2048 грн. за участь у судовому засіданні 01.07.2021; актом-рахунком № 18 прийому-передачі послуг від 30.09.2021, меморіальний ордер № від 06.10.2021 га суму 2048 грн. за участь у судовому засіданні 09.09.2021
Суд, дослідивши зазначені вище документи, вважає їх належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесених потерпілою витрат на правову допомогу.
Згідно ч. 1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
При цьому слід зауважити, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Аналогічну правову позицію сформулювала у своєму рішенні і Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17.06.2020 про справі 598/1781/17).
Враховуючи викидане, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника потерпілої про стягнення з обвинуваченого на свою користь процесуальних витрат на правову допомогу.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 124, 126, 284-286, 288, 350 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Закрити кримінальне провадження № 0000506 від 11.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (ІПН- НОМЕР_2 ) понесені потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000506 від 11.05.2019 процесуальні витрати в розмірі 22925 (двадцять дві тисячи дев`ятсот двадцять п`ять)грн. 33 коп.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_8