КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий

ізолятор"),

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05 вересня 2010 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, 31 грудня 2015 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 24 дні,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду, 17 червня 2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік ТРЦ «Даринок» по вул. Попудренка, 90/2 в м. Києві, у раніше йому невідомого чоловіка побачив мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, правою рукою шляхом ривка вихопив з кишені шортів потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон «Тесnо ВВ4k», вартістю 1772 гривень 63 копійки, з сім-картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайфсел», тим самим відкрито викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1772 гривні 63 копійки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року змінити в частині призначеного покарання, застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В обґрунтування своїх апелянт вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не взято до уваги те, що у обвинуваченого на утриманні є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім утримання (виховання, фінансового забезпечення, піклування) своїх біологічних дітей ОСОБА_7 бере участь в утриманні іншої дитини, яка народились у його дружини в попередньому шлюбі
При обранні покарання суд не врахував також те, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, постійно проживає в місті Києві, має міцні соціальні зв`язки, окрім дітей та дружини, має рідного брата та матір, з якими підтримує дружні відносини, потерпілий немає жодних претензій, ані морального, ані матеріального характеру до ОСОБА_7 і не висловлював прохання реально позбавити ОСОБА_7 волі.
За наслідками крадіжки, потерпілому не було завдано матеріальної шкоди, оскільки, телефон був повернутий потерпілому без ушкоджень, під розписку.
Всі ці обставини, на думку захисника, не можуть вказувати на безапеляційне твердження того, що ОСОБА_7 повинен бути покараний без можливості його звільнення від відбування покарання з випробовуванням, а тому до ОСОБА_12 можливо застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а вирок суду необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляції захисника не заперечується.
Також в апеляції захисника не заперечується висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Апелянт просить про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, посилаючись при цьому на обставини, які були враховані судом першої інстанції при обранні виду та розміру покарання, призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше судимим, не працює, і призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
З вироку суду убачається, що суд першої інстанції розглядав питання про можливість застосування відносно ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, проте не знайшов достатніх підстав для застосування вказаних норм закону при призначенні покарання обвинуваченому.
Зокрема, мотивуючи висновок про неможливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі, суд у вироку послався на тяжкість вчиненого злочину, дані особу обвинуваченого та інші обставини, встановлені у цьому кримінальному провадженні, які унеможливлюють застосування вимог ст. 75 КК України.
Доводи захисника, що суд не врахував наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей, та те, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, постійно проживає в місті Києві, має міцні соціальні зв`язки, є неспроможними, позаяк згадані обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути достатньою підставою для застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, враховуючи, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, знову вчинив умисний корисливий злочин.
Посилання захисника на те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого та не висловлював прохання реально позбавити ОСОБА_7 волі, на думку колегії суддів, не є обставиною, яка б давала суду підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Доводи захисника про те, що за наслідками крадіжки, потерпілому не було завдано матеріальної шкоди, оскільки, телефон був повернутий потерпілому без ушкоджень, під розписку, також не може бути підставою для застосування вимог ст. 75 КК України, оскільки з матеріалів провадження убачається, що телефон було вилучено у обвинуваченого та повернуто потерпілому ОСОБА_9 слідчим.
Інших обставин, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, колегія суддів, вважаючи вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, не вбачає підстав для його зміни.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №754/7917/20

Провадження № 11-кп/824/229/2021
Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1