30.09.2021
справа № 642/6574/21
провадження № 1-кс/642/3643/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова:

у складі:слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові внесене клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001431 від 18 вересня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ст.. слідчого Другого слідчого відділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001431 від 18 вересня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України, до 6 місяців, тобто до 10 квітня 2022 року.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування №0001431 від 18 вересня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України.
10.09.2019 до Державного бюро розслідувань надійшла заява заступника Міністра юстиції- Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_4 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2019 року в справі «Ченчевик проти України» за заявою №56920/10, стосовно порушення матеріального та процесуального аспекту статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку їх жорстоким поводженням із заявником з метою отримання його зізнавальних показань та непроведення органами влади ефективного розслідування такого провадження, а також порушення пункту 1 статті 5 конвенції у зв`язку з відсутністю будь-яких законних підстав для затримки у складанні протоколу після позбавлення заявника свободи. Таким чином, у діях працівників районного відділу міліції Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області можливо наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.
Згідно рішення Європейського суду від 18.07.2019 заявника - ОСОБА_5 було затримано за підозрою у збиті наркотичних засобів. Згідно з твердженням заявника, він зазнав жорстокого поводження працівників Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з метою отримання від нього зізнавальних показань. Побоюючись подальшого жорстокого поводження, заявник надав письмові показання щодо причетності до виготовлення та збуту наркотичних засобів. Протокол затримання заявника було складено о 00 год. 25 хв. 01.04.2010 року. Того ж дня заявника було доставлено до міської клінічної лікарні, де у нього було зафіксовано тілесні ушкодження та проведено дві операції. Захисник заявника звернувся до ГУ МВС України в Харківській області зі скаргою на незаконне тримання заявника під вартою 31.03.2010 року та жорстоке поводження з ним у відділі міліції в цей день. У задоволенні вимог було відмовлено. Пізніше, мати заявника та його захисник, діючи від його імені , звернулися до районної прокуратури зі скаргою на жорстоке поводження з ним працівників міліції. Прокурор виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи у зв`язку з відсутністю складу злочину, яку було скасовано прокурором вищого рівня, як передчасну та неповну. Згодом прокурор неодноразово виносив постанови про відмову у порушення кримінальної справи щодо працівників міліції на тих самих підставах, які скасовувались прокурором вищого рівня та районним судом з тих же підстав.
У листопаді 2013 року провадження щодо заявника було закрито у зв`язку з внесенням змін до офіційного переліку речовин, обіг яких був заборонений, з огляду на що, заявник більше не вважався особою яка вчинила злочин.
До Європейського суду з прав людини заявник скаржився за статтею З Конвенції про захист прав і основоположних свобод на катування працівниками міліції 31 березня 2010 року та не проведення ефективного розслідування на національному рівні у зв`язку з цим, а також за пунктом 1 статті 5 Конвенції на те, що слідчий склав протокол про його затримання як підозрюваного через понад десять годин після фактичного затримання. Крім того, заявник висував низку інших скарг за статтею 3 та пунктом 3 статті 5 Конвенції.
Розглянувши скарги заявника за статтею 3 Конвенції, Європейський суд зауважив, що національні органи влади не відреагували на скаргу заявника на жорстоке поводження з належним рівнем старанності та дійшов висновку про порушення процесуального аспекту статті 3 Конвенції у зв`язку з цим. Крім того, Європейський суд вказав, що жорстоке поводження із заявником було навмисним та спрямованим на отримання від нього показань щодо злочину, у вчиненні якого він підозрювався. Європейський суд дійшов висновку, що відповідне жорстоке поводження у цілому та з урахуванням його мети і суворості становило катування у розумінні статті 3 Конвенції, отже, було порушено матеріальний аспект цього положення Конвенції.
Щодо скарг заявника за пунктом 1 статті 5 Конвенції Європейський суд звернув увагу на відсутність будь-яких законних підстав для затримки у складанні протоколу після позбавлення заявника свободи 3 1 березня 2010 року та констатував порушення цього положення Конвенції.
Розглянувши решту скарг заявника за статтею 3 та пунктом 3 статті 5 Конвенції, Європейський суд зазначив, що основні юридичні питання у цій заяві були вирішені та дійшов висновку про відсутність необхідності у винесенні окремого рішення щодо прийнятності та суті цих скарг.
08.10.2019 року Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні №0001431 від 18 вересня 2019 року винесено постанову про визначення підслідності за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.
Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження закінчується 10.10.2021, проте досудове розслідування у ньому не може бути завершено, виходячи з наступного.
Так, з метою проведення допиту ОСОБА_5 на адресу направлена повістка про виклик. Згідно листа ОСОБА_6 , яка є матірю ОСОБА_5 , останній виїхав 06.04.2021 до Польщі та планує там пробути не раніше 11.01.2022.
Крім того, необхідно допитати в якості свідка ОСОБА_7 , яка працювала на посаді слідчого СВ Жовтневого ВП ХМУ ГУМВС України в Харківській області.
На цей час жодній особі в рамках кримінального провадження №0001431 від 18 вересня 2019 року не повідомлено про підозру.
Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесені 18.09.2019, після чого 14.09.2020 було закрито на підставі п.2 ч. 1ст.284 КПК України та в подальшому, 07.10.2020 відновлено. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2021 строк досудового розслідування продовжено до 10.10.2021, отже він спливає 10.10.2021.
Таким чином, встановлена необхідність проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та продовження строку досудового розслідування на шість місяців.
Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує у повному обсязі.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за провадженні №0001431 від 18 вересня 2019 року,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України.
Жодній особі не було повідомлено про підозру.
Згідно ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до
Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, який становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно до ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в статті 219 КПК України, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 КПК України.
Продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Відповідно до ч. 2 ст. 295-1 КПК України у клопотанні про продовження строку досудового розслідування слідчий, прокурор зобов`язані зазначити найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
Зокрема ч. 4 ст. 294 КПК України, передбачено, що строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 10.10.2021.
Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка учасників кримінального провадження. (рішення у справах «Олексій Бугайов проти України», «Юрій Іванов проти України»).
У рішенні по справі «Шиянов проти України» від 02.06.2016 Європейський суд з прав людини вказав, що вимоги щодо проведення розслідування не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Іншими словами, державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, висновки судових експертиз та інше.
Так, слідчим доведено те, що вказані в клопотанні дії не могли бути виконані в строк, передбачений ст. 219 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до шести місяців, тобто до 10.04.2022.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.219, 294, 295-1, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001431 від 18 вересня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України, до 6 місяців, тобто до 10.04.2022.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1