ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/699/21 Справа № 711/5885/21 Категорія: ч.1 ст.289, ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 жовтня 2021 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.289, ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України,

встановила:

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 жовтня 2021 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.289, ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України для усунення недоліків. В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час задоволено частково. Змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 18 грудня 2021 року, включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, зокрема обвинувальний акт не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить не всі анкетні відомості обвинуваченого, а саме не вказано про те, що ОСОБА_7 є інвалідом армії 2 групи, одружений та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , 2015 року народження.

Крім того, встановлено суттєву різницю змісту обвинувального акту з повідомленням про підозру.

Відповідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України інкриміновано умисне знищення майна, що належить працівнику правоохоронного органу, вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб. В той же час, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в умисному знищенні майна, що належить близьким родичам працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу, вчинене шляхом підпалу.

Крім того, в зазначених документах мова йде про знищення шляхом підпалу транспортного засобу марки «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить цивільній дружині заступника начальника управління карного розшуку ГУНП в Черкаській області - начальника відділу розкриття злочинів проти власності ОСОБА_11 - ОСОБА_12 .

Також, згідно обвинувального акту майнову шкоду спричинено ОСОБА_12 , і вона є потерпілою, але в повідомленні про підозру про неї, як власника транспортного засобу, взагалі не згадано та не визначено її статус і в самому обвинувальному акті. Крім того, при формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про належність транспортного засобу марки «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , проте в розділі 7 обвинувального акту вказано про завдання майнової шкоди ОСОБА_11 на суму 489 682.60 грн., а власника даного транспортного засобу не зазначено, таким чином не визначено коло осіб, яким завдано матеріальної шкоди, з можливим подальшим зверненням до суду з позовом про її відшкодування. Проте у повідомленні про підозру ОСОБА_7 вартість транспортного засобу марки «Acura TLX», д.н.з. НОМЕР_1 , взагалі не визначена, тобто не встановлено розмір заподіяної шкоди, що вказує на невизначеність обвинувачення за ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України інкриміновано спричинення майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 у розмірі 89 425.92 грн., а в обвинувальному акті вказана сума 84 260.79 грн., що є суттєвим при розгляді кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування рішення районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що наведені в ухвалі суду висновки про повернення обвинувального акту не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах КПК України. Вважає ухвалу районного суду необґрунтованою, невмотивованою, яка винесена внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того зазначає, що при поверненні обвинувального акта, місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень, визначених ст.314-316 КПК України під час підготовчого судового засідання. Крім того зауважує, що кримінальним процесуальним законом не передбачено, що б повідомлення про підозру було ідентичного змісту з обвинувальним актом, а тому вважає, що розбіжності, які стали підставою для повернення обвинувального акта є безпідставними, які суперечать вимогам закону.

В своєму запереченні захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого зазначає, що ухвала районного суду є законною та обгрунтованою, прийнятою на підставі норм матеріального та процесуального права із врахуванням фактичних обставин справи. Тому, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, пояснення обвинуваченого та захисника в інтересах обвинуваченого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору в порядку ст. 314 КПК України, а висновки суду про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт слідчому або прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Положеннями п. 2 ч.2 ст.291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей щодо обвинуваченого, які має містити обвинувальний акт, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство, тобто зазначення інших відомостей не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання місцевого суду на той факт, що в обвинувальному акті не зазначено всі анкетні відомості, а саме, що ОСОБА_7 є інвалідом армії 2 групи, одружений та має на утриманні малолітнього сина, є безпідставними.

Крім того, не заслуговує на увагу та взагалі є неприпустимим висновок суду першої інстанції про суттєву різницю змісту обвинувального акту з повідомленням про підозру ОСОБА_7 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України. Тобто, об`єктивна сторона інкримінованого Кулику кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.347 КК України в повідомленні про підозру та в обвинувальному акті кардинально різниться.

Відповідно до глави 27 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, тобто суд позбавлений можливості досліджувати докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду.

Однак, вказаних вимог закону районний суд не дотримався та фактично надав оцінку такому доказу кримінального провадження, як повідомлення про підозру ОСОБА_13 , порівнюючи відомості в ньому з обставинами зазначеними в обвинувальному акті.

На стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

У зв`язку із цим, розгляд судом вказаних обставин можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Крім того, питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_13 містить фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті (ч.1 ст.289, ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ст.347 КК України) про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Одним із пунктів повернення обвинувального акту судом першої інстанції стало не визначення кола осіб, яким завдано матеріальної шкоди. З такими висновками не може погодитись суд апеляційної інстанції.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання нею заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження в якості потерпілого (ст. 55, 56 КПК України).

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залучено як потерпілих відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, проте ОСОБА_12 не обмежена в праві звернутися із відповідною заявою про залучення її до кримінального провадження як потерпілої.

Крім того, районний суд як на одну із підстав повернення обвинувального акта зазначив про розбіжності в частині розміру майнової шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_9 , а саме, в обвинувальному акті вказана сума майнової шкоди у розмірі 84 260,79 грн., а в повідомленні про підозру 89 425,92 грн.

Відповідно до норми ч.2 п.7 ст.291 КПК України, обвинувальний акт крім іншого повинен містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В даному випадку, районний суд порушив вимоги ч.3 ст. 314 КПК України, тобто вийшов за межі розгляду предмета підготовчого засідання, провівши дослідження доказів сторони обвинувачення, однак мав право лише вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Разом з тим, законодавцем не передбачено жодної норми, яка зобов`язує бути ідентичними один одному (повідомлення про підозру з обвинувальним актом), з урахуванням того, що вказані районним судом обставини не впливають та не змінюють кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Питання правильності визначення сум майнової шкоди може бути розглянуто судом під час розгляду даного кримінального провадження по суті на підставі сукупності доказів наявних в матеріалах справи.

Інші висновки місцевого суду щодо повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків не є тими обставинами, які порушують вимоги ст.291 КПК України, а зміст обвинувального акта не перешкоджає його розгляду та ухвалення судового рішення по суті пред`явленого обвинувачення.

Положеннями ст. 404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги прокурора, який оскаржує ухвалу місцевого суду лише в частині повернення обвинувального акта, тобто питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 не піднімається та врахувавши вимоги ст.404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу районного суду тільки в частині повернення обвинувального акта прокурору, а в решті рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 жовтня 2021 року в частині повернення прокурору обвинувального акта стосовно

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.289, ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ч.2 ст.347 КК України - скасувати.

Обвинувальний акт з додатками та матеріалами кримінального провадження

щодо ОСОБА_7 повернути до Придніпровського районного суду м.Черкаси та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В решті ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді -