УХВАЛА
08 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 686/1699/20

провадження № 51-2680ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженої, у якій вона просить скасувати вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Так, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас необхідно враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Усупереч зазначим положенням, більшість доводів касаційної скарги ОСОБА_4 зводяться до неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК ), невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження (ст. 411 КПК ), що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.
Також ОСОБА_4 у касаційній скарзі лише узагальнено вказує про неврахування апеляційним судом положень ч. 2 ст. 94, ч. 10 ст. 101 КПК проте не зазначає, у чому конкретно полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту в порушення ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Не містить касаційна скарга засудженої і доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів її апеляційної скарги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Зі змісту касаційної скарги засудженої і доданих до неї копій судових рішень вбачається, що вирок суду першої інстанції було переглянуто в апеляційному порядку та залишено без змін. Однак у касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування лише вироку місцевого суду, не зазначивши, яке рішення необхідно прийняти Верховному Суду щодо ухвали апеляційного суду.
Наявність вказаного недоліку, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
До того ж, частиною 6 ст. 427 КПКпередбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.
Проте засуджена не дотрималася указаних вимог, оскільки долучила 3 копії касаційної скарги, що не є достатнім, адже учасниками судового провадження згідно з долученими копіями судових рішень, окрім неї, ще є прокурор, представник цивільного відповідача, 2 захисники, потерпілий та його представник.
З огляду на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК вона не надала усіх документів, які мали бути подані разом із касаційною скаргою.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3