Справа № 147/360/21
Провадження № 1-кп/147/70/21
ВИРОК
іменем України

29 вересня 2021 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» в залі суду в смт Тростянець кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , наразі відбуваючого покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», раніше неодноразово судимого:
- 16.03.2005 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 70, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 07.07.2005 Подільським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2, ст. 69, ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 07.03.2007 з Літинської виправної колонії Вінницької області на підставі постанови Літинського районного суду Вінницької області від 28.02.2007 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 24 дня;
- 10.10.2007 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2005 і остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- 27.05.2009 Бородянським районним судом Київської області за ст. 297 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України визначено покарання з врахуванням вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2007 шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно призначено покарання у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі, звільнився 15.03.2013 з Крижопільської виправної колонії Вінницької області (№113) на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.03.2013 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 27 днів;
- 15.07.2014 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1 до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України шляхом часткового складання не відбутого покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2007 остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 04.09.2014 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до 5 місяців арешту, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом повного складання покарань призначено покарання у виді 4 роки 11 місяців позбавлення волі, звільнився 04.06.2018 з Крижопільської виправної колонії Вінницької області (№113) на підставі постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.05.2018 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів;
- 20.01.2020 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
- 18.02.2021 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці. З урахуванням ст. 72 КК України, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
- 29.04.2021 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року, з урахуванням статті 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
12.02.2021 близько 01.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та проходячи по вул. Митківській в с. Четвертинівка Гайсинського (Тростянецького) району Вінницької області вирішив проникнути до будинку свого знайомого ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що останній відсутній за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та викрасти цінне майно, яке там знаходиться.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, через металеву хвіртку проник на територію вищевказаного домогосподарства, де умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, ліктем лівої руки розбив шибку вікна та проник всередину будинку, звідки викрав телевізор марки «Samsung» моделі «UE32EH6037K», ринкова вартість якого згідно висновку експерта КНДІСЕ № 825/826/21-21 від 15.02.2021 становить 3150 грн. 00 коп. та супутниковий ресивер марки «Eurosky» моделі «ES-4100» разом з пультом керування, ринкова вартість якого згідно висновку експерта КНДІСЕ № 825/826/21-21 від 15.02.2021 становить 116 грн. 00 коп.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденими речами розпорядився на власний розсуд, а саме передав їх на зберігання знайомому ОСОБА_7 , якому не було відомо, що речі викрадені. Скоєною крадіжкою ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3266 грн. 00 коп.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно та поєднано з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, просив не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисного.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно та поєднано з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 раніше засуджений вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України визначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року, з урахуванням статті 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.
При сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК).
За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України (ч.4 ст.70 КК).
ОСОБА_4 не відбув покарання призначене згідно вироку суду від 29.04.2021 р., та до його постановлення (12.02.2021 р.) вчинив інше кримінальне правопорушення.
Як вбачається із постанови Верховного Суду від 03.10.2019 р. по справі №755/3279/18, самостійне виконання вироків порушує приписи ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст.70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Зміст ст. 70 КК України не передбачає самостійного виконання вироків.
Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов не заявлявся.
Витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначеного цим вироком та вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.04.2021 р. остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 29 вересня 2021 року.
В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.04.2021 р.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021 р.
Речові докази: телевізор марки «Samsung» моделі «UE32EH6037K» та супутниковий ресивер марки «Eurosky» моделі «ES-4100» разом з пультом керування повернути власнику - ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 83 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1