Дата документу Справа № 310/8260/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/8260/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/636 /22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 17 січня 2022року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою (термін дії якого закінчується 20.12.2021р.) на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені попередньою ухвалою суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинив даний злочин в період іспитового строку, усвідомлюючи неминучість призначення покарання, може переховуватися від суду. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, з метою зміни ними показів. Обвинувачений не має постійного джерела доходу, а тому може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити нові кримінальні правопорушення.

Ухвалою Бердянського міськрайонногосуду Запорізької області від 15 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком до 12 лютого 2022 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, невмотивованою, незаконною, та такою що підлягає зміні з наступних підстав. Так, прокурор не навів жодного доказу щодо неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаних ризиків. Вказує, що відносно інших обвинувачених у цьому провадженні взяття під варту не застосовано, при цьому ОСОБА_8 за версією обвинувачення є організатором збуту наркотичних речовин. Звертає увагу, що у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, він має місці соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я. Просить ухвалу Бердянського міськрайонного суд Запорізької області від 15.12.2021 року скасувати, звільнити його з-під варти, обравши більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та необґрунтованою у зв`язку з чим вона підлягає зміні з огляду на наступне. Так, посилаючись на положення статей КПК вказує, що відносно підзахисного ОСОБА_6 обрано найсуровіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, звертає увагу на запобіжні заходи, які обрані іншим співучасникам даного кримінального провадженні, зокрема обвинуваченому ОСОБА_8 , який за версією сторони обвинувачення є організатором збуту наркотичних речовин обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а відносно іншого співучасника ОСОБА_9 - запобіжний захід взагалі не обирався. Сторона захисту вказує на позитивні дані стосовно особи ОСОБА_6 , а саме: останній має родину, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, відомості відносно яких з невідомих причин не були долучені до матеріалів кримінального провадження, міцні соціальні зв`язки. Просить ухвалу Бердянського міськрайонного суд Запорізької області від 15.12.2021 року скасувати, звільнити ОСОБА_6 з-під варти, обравши йому більш м`який запобіжний захід.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання не з`явилися, обвинувачений, також будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався приписів ст.331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, суспільно-корисною працею не займався, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи і, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі засудження, вказує на існування ймовірного ризику переховування від суду.

При цьому, апеляційний суд також погоджується із ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи копії протоколів допиту свідків та інших фігурантів, може вчинити незаконний вплив на них, з метою зміни останніми показів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, також знайшов своє підтвердження за обставин вчинення ОСОБА_6 даного кримінального правопорушенням у період іспитового строку за попереднім вироком суду, що підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку колегії судді, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам провадження, при розгляді апеляційної скарги сторони захисту неспростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків адвокатом не надано.

При розгляді питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника.
Посилання апелянтами щодо міцності соціальних зв`язків, зокрема наявність постійного місця проживання та перебування на утриманні неповнолітніх дітей не свідчать про зменшення існування зазначених вище ризиків та не можуть слугувати підставою для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо незастосування до інших обвинувачених, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні аналогічного запобіжного заходу, судова колегія відхиляє, оскільки за положеннями ст. 178 КПК України, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу розглядаються обставини відносно кожної конкретної особи, з урахуванням не лише тяжкості висунутої підозри чи обвинувачення, а також даних щодо її особистості, репутації, соціальних зв`язків, наявності або відсутності судимостей, а так само вагомості та суттєвої вірогідності ризиків негативної поведінки з боку обвинуваченого, а отже це питання розглядається за принципом індивідуалізації та диференціації.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до в п.3 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні особо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
Колегія суддів констатує, що ухвалою слідчого судді від 8 червня 2021 р. відносно ОСОБА_6 застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та репутацію обвинуваченого через негативні дані стосовно його особистості, зокрема даних стосовно висунутого обвинувачення за скоєння злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не було надано доказів, які б впливали на визнання необґрунтованим розміру застави, застосованого ухвалою слідчого судді від 8 червня 2021 р.
Отже, доводи апеляційних скарг щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 12 лютого 2022 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4