Справа № 128/2967/21
УХВАЛА

16 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01.09.2021 до ЄРДР за №0000459 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 23.10.2021 у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді дане кримінальне провадження.

15.02.2022 у судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав подані ним до суду три письмові клопотання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які обґрунтував тим, що строк застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, стікає 17.02.2022, однак ті ризики, які стали підставою для його застосування не змінилися та не відпали, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , - обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину; на час затримання не працювали, не мають на волі соціально-стримуючих факторів, окрім того, ОСОБА_5 раніше судимий за ч.2 ст.309 КК України; обвинувачений ОСОБА_6 - за ч.2 ст.289 КК України , а обвинувачений ОСОБА_7 -за ч.ч.1,2 ст.186 КК України та вчинили даний злочин маючи не зняту та не погашену судимість. Отже вважає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні; а також, перебуваючи на волі можуть продовжити свою злочинну діяльність з метою незаконного збагачення та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім цього, прокурор просив суд визначити обвинуваченим розмір застави в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, з покладенням обов`язків передбачених положеннями КПК України.

15.02.2022 захисник ОСОБА_4 просив суд оголосити перерву в даному судовому засіданні для надання йому можливості ознайомитися із клопотанням прокурора про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він щойно вступив до участі в даному провадженні в якості захисника , а прокурор йому не вручав копію вказаного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

15.02.2022 суд на місці задовольнив клопотання захисника ОСОБА_4 . Прокурор вручив захиснику копію клопотання , а суд надав час захиснику ОСОБА_4 до 11.30 год. 16.02.2022 ознайомитися з клопотанням прокурора і підготувати свою позицію стосовно порушеного питання , а також продовжив судове засідання по розгляду клопотань прокурора відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в якому постановив ухвалу про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відмовивши у задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

16.02.2022 в даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав озвучене прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні 15.02.2022 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з підстав зазначених у клопотанні, а саме за наявністю на даний час ризиків , передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає його не обґрунтованими, так як ризики наведені прокурором не доведені належними та допустимими доказами; просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, пославшись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має сім`ю, одружений, його матір мала інвалідність 3 групи; на даний час його матір перебуває на стаціонарному лікування , тому потребує догляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 також заперечив щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити клопотання його захисника та змінити йому запобіжний захід , оскільки його сім`я потребує від нього допомоги.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення усного клопотання захисника ОСОБА_4 , з підстав зазначених в обґрунтування заявленого письмового клопотання прокурором ОСОБА_8 . Суду доповнив, що ОСОБА_5 є раніше судимою особою, вчинив даний умисний тяжкий злочин у період випробувального терміну ; протягом випробувального строку не вживав жодних заходів щодо офіційного працевлаштування; на досудовому розслідуванні ОСОБА_5 поверталася сума сплаченого залогу, тому він має матеріальну можливість сплатити визначений судом залог в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі. Просив відмовити у задоволені клопотання захисника.

Вислухавши клопотання прокурора ОСОБА_8 в судовому засіданні 15.02.2022 , підтримане в даному судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 , усне клопотання захисника ОСОБА_4 , міркування щодо них, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_8 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_4 - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що наразі існують, не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 хоча і одружений з 12.05.2021 , однак на час затримання офіційно не працював ; останній обвинувачується у вчинені тяжкого умисного корисливого злочину; вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2021 ОСОБА_5 був визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.309 КК України, із засуванням положень, ст.ст.75,76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання випробуванням , тобто на даний час має незняту та непогашену судимість, а тому суд вважає що він не має на волі стійких соціально-струмуючих факторів, що приводить суд до висновку про існування на даний час ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Окрім цього, в судовому засіданні ще не заслухані пояснення потерпілого, свідків, обвинувачених, не досліджені письмові та речові докази, тому суд вважає , що існує також ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, який є його другом, а також- на свідків, з метою зміни ними показів в суді на користь обвинувачених.

В свою чергу , суд вважає , що доводи приведені захисником ОСОБА_4 в обґрунтування заявленого ним усного клопотання , а також додані ним копії таких документів, як: копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ( про укладення шлюбу 12.05.2021 ОСОБА_5 з ОСОБА_11 ) ; довідка органу пробації від 13.12.2021 про те, що ОСОБА_5 обов`язки ст.76 КК покладені на нього вироком суду від 18.01.2021 в період перебування на обліку виконував, а також копія довідки МСЕК на ім`я ОСОБА_12 ( зі слів - матері ОСОБА_5 ) про те, що вказана особа до 01.05.2021 має статус особи з інвалідністю 3 групи, а також усна інформація про те, що матір ОСОБА_5 на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з захворювання на Covid-19,- не зменшують ризиків зазначених прокурором.

Тому , суд вважає за необхідне відмовити у задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт за необґрунтованістю, оскільки жодних належних та допустимих доказів у спростування наведених прокурором ризиків стороною захисту суду не подано.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу,суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного західу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 16.04.2022, включно, з одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених ст.194 КПК України та встановленням розміру застави останному 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 47 580 гривень.

Керуючись ст. 331 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого запобіжного західу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 16.04.2022 включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , - обов`язків, визначених КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 47 580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, що обвинувачений або його заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання ;

2) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

4) не відлучатися із зареєстрованого місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16.04.2022 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ВІННИЦЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це усно і письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави відносно обвинуваченого, ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання; іншим учасникам кримінального провадження, вручити в залі судового засідання, - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів: обвинуваченим - з дня отримання копії ухвали; а іншими учасниками- з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 16.02.2022 о 16.25 годин.

Суддя ОСОБА_13