Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/1154/21

провадження 1-м/152/1/21

Шаргородський районний суд Вінницької області
у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,
при секретарі судового

засідання Здищук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду Вінницької області клопотання ОСОБА_1 про визнання та дозвіл на примусове виконання вироку іноземного суду в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат,

учасники справи не прибули,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

22.09.2021 житель Республіки Білорусь, АДРЕСА_1 ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з клопотанням про примусове виконання на території України вироку суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 20.09.2019 в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) білоруських рублів та процесуальних витрат за надання юридичної допомоги в сумі 330 (триста тридцять) білоруських рублів.

Встановлені обставини судом та наведені у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо необхідності визнання та дозвіл на примусове виконання вироку іноземного суду
Вироком суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 20.09.2019 ОСОБА_2 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та експлуатації транспортних засобів особою, яка керує транспортним засобом, які потягнули по необережності спричинення менш тяжкого тілесного ушкодження, і на підставі ч.1 ст.317 КК РБ призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 базових величин в сумі 7650, 00 рублів. Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 рублів, процесуальні витрати за надання юридичної допомоги в сумі 330 рублів, а також державне мито в дохід держави в сумі 76,50 рублів (а.с. 2 11).
Вирок набрав законної сили 01 жовтня 2019 року (а.с.13).
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, місце реєстрації та останнє відоме місце його проживання в Україні - АДРЕСА_2 .
Згідно з довідками, наданими судом Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь вирок суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 білоруських рублів, процесуальних витрат за надання юридичної допомоги в сумі 330 білоруських рублів на території Республіки Білорусь не виконувався (а. с.15).
Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют один білоруський рубль станом на день постановлення ухвали за курсом Національного банку України становить 10,5876 грн. Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52938 грн. моральної шкоди (5000 х 10,5876 грн.) та процесуальні витрати пов`язані з наданням юридичної допомоги у сумі 330 рублів, що дорівнює 3494 грн.(330 х 10,5876).
Позиція сторін
Сторони на виклик суду не прибули.
За правилами ч.5. ст.468 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України є частиною національного законодавства України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правовідносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» (Мінська Конвенція).
Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень, зокрема ухвалених судами Республіки Білорусь, врегульовано нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, Законом України «Про міжнародне приватне право», Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання таких рішень здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

За змістом статті 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (далі Конвенція) кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.
Згідно зі ст. 53 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.
Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання (ст.54 Конвенції).
Відповідно до ч. 8 ст. 602 КПК України вирішення питання про визнання і виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та його розгляд має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема ст. 466 - 467 ЦПК України.

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує початок перебігу строку пред`явлення рішення іноземного суду до виконання саме із днем набрання рішенням іноземного суду законної сили, а не датою видачі виконавчого листа чи його дубліката.

Згідно із ч.1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні (п. 5 ч. 2 ст. 468 ЦПК України).

В п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного-комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ч.8 ст.467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

У справі, що розглядається умови Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах дотримані. Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст.468 ЦПК України не встановлено.

Вирок суду відносно ОСОБА_2 , яким також прийнято рішення за результатами розгляду цивільного позову у кримінальній справі про стягнення збитків та витрат на правничу допомогу набрав законної сили 01 жовтня 2019 року, що підтверджується документами проаналізованими вище, ОСОБА_1 звернувся до суду 22.09.2021, тобто в межах трирічного строку з моменту набрання вироком законної сили.

Вказані обставини є підставою для задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України вироку суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 20.09.2019 в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ч. 8 ст. 602 КПК України, ст.ст. 462 - 468 ЦПК України, ст.ст. 1, 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», суд, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України вироку суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 20.09.2019 в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат- задовольнити.
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 20.09.2019 в частині стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) білоруських рублів, що станом на день постановлення ухвали за курсом Національного банку України становить 52938 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять вісім) гривень та процесуальні витрати за надання юридичної допомоги в сумі 330 (триста тридцять) білоруських рублів, що станом на день постановлення ухвали за курсом Національного банку України становить 3494 (три тисячі чотириста дев`яносто чотири) гривні.
Копію ухвали надіслати ОСОБА_2 та Центрально-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Міністерства юстиції України для подальшого інформування білоруської сторони.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Т.О. Соколовська