Справа № 462/6380/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 19.07.2021 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Роздільнянського району, с. Єлизаветівка, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , 19.07.2021 року, близько 03 год. 00 хв. знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово проживав, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, повторно, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Хіаоmi Redmi Note 8 Pro» моделі «M1906G7G» у комплекті з чохлом, вартістю 4 183 грн. 33 коп., який був підключений до зарядного пристрою у кімнаті будинку АДРЕСА_2 та мобільним телефоном марки «Хіаomi Redmi Note 5» модель «M1803E7SG» чорного кольору, вартістю 1 081 грн. 67 коп., який заходився у чохлі чорного кольору, вартістю 53 грн. 33 коп. та мобільним телефоном марки «HUAWEI» серії «Y 5 II» модель «CUN-U29» вартістю 416 грн. 67 коп., які знаходилися у сумочці ОСОБА_5 , на столі у кімнаті будинку АДРЕСА_2 . У подальшому викрадене майно ОСОБА_4 поклав у свій рюкзак та вийшов із будинку.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5 735 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин викладених у обвинувальному акті, та надав суду показання що підтверджують фабулу обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (а.с. кримінального провадження 131) не перебуває, також те, що ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаявся.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Крім цього, встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року у справі № 697/1225/20 (провадження № 1-кп/697/50/2021) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. кримінального провадження 127-128).
Також, встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2021 року у справі № 697/632/21 (провадження № 1-кп/697/126/2021) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с. кримінального провадження 129-130).
Таким чином, ОСОБА_4 слід призначити покарання із застосування положень, ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року і вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2021 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.07.2021 року у справі № 462/5052/21 (а.с. кримінального провадження 21) та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.07.2021 року у справі № 462/5052/21 а.с. кримінального провадження 81) - підлягає скасуванню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № CE-19/114-21/12584-TB від 29.07.2021 року складають 2 059 грн. 44 коп. (а.с. кримінального провадження 101) та для проведення товарознавчої експертизи № CE-19/114-21/12618-TB від 04.08.2021 року складають 1 372 грн. 96 коп. (а.с. кримінального провадження 115).
Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з моменту взяття під варту 20.07.2021 року.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2021 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 20.07.2021 року.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.07.2021 року, а саме: на телефон марки «Xiaomi Redmi 5» чорного кольору з чохлом чорного кольору та двома сім-картами Київстар з абонентським номером НОМЕР_1 та номером телефону НОМЕР_2 ; телефон марки «HUAWEI», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 (а.с. кримінального провадження 21) - скасувати.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.07.2021 року, а саме: мобільний телефон марки XIAOMI Redmi Note 8 Pro 6/128GB, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 та чохол (а.с. кримінального провадження 81) - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз:
-товарознавчої експертизи № CE-19/114-21/12584-TB від 29.07.2021 року (а.с. кримінального провадження 101) у розмірі 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп.;
- товарознавчої експертизи № CE-19/114-21/12618-TB від 04.08.2021 року (а.с. кримінального провадження 115) у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
-телефон марки «Xiaomi Redmi 5» чорного кольору з чохлом чорного кольору та двома сім-картами Київстар з абонентським номером НОМЕР_1 та номером телефону НОМЕР_2 ; телефон марки «HUAWEI», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 (а.с. кримінального провадження 12) - повернути законному власнику;
-мобільний телефон марки XIAOMI Redmi Note 8 Pro 6/128GB, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 та чохол (а.с. кримінального провадження 76-77) - повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1