ВИРОК
Іменем України
24.11.2021 року Франківський районний суд м. Львова у складі колегії суддів :

головуючої- судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 від 17.03.2016 року, за №0002215 від 30.06.2016 року, відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м.Львова, українки, громадянки України, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с.Стила, Старобешівського району, Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимого, востаннє вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком, вироком Радехівського районного суду Львівської області від 12.03.2021 та вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2021 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України
за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_9 16.03.2016 близько 23:00 год.., перебуваючи в салоні невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля, який був припаркований поруч із житловим будинком АДРЕСА_4 , під час розмови із ОСОБА_11 (кримінальне провадження щодо якого закрито у зв`язку із смертю) та ОСОБА_10 , подала пропозицію щодо незаконного заволодіння майном ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з її слів, впродовж тривалого часу перебуває в місцях позбавлення волі, а за місцем його постійного проживання, в розпорядженні його дружини ОСОБА_13 знаходиться значна сума грошових коштів та ювелірних виробів. Відтак ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вступили в злочинну змову з метою здійснення розбійного нападу, поєднаного із проникненням в житло, із попереднім розподілом ролей.
Реалізовуючи спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , виконуючи заздалегідь відведену їй роль, зі свого мобільного телефону здійснила дзвінок до неповнолітнього ОСОБА_14 , якому повідомила своє місцезнаходження та попросила його підійти до неї. Незабаром, до вищевказаного автомобіля підійшов неповнолітній ОСОБА_14 , який під час спілкування із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повідомив, що за місцем постійного проживання ОСОБА_12 , на даний час проживає його дружина ОСОБА_13 разом із малолітньою дитиною, підтвердив факт наявності в останньої значної суми грошових коштів та ювелірних виробів за місцем проживання, які вона зберігає в своїй квартирі. Про дані обставини йому відомо, оскільки він перебуває із ОСОБА_13 у дружніх відносинах впродовж тривалого часу, й періодично проживав в її квартирі.
В подальшому, неповнолітній ОСОБА_14 зателефонував із власного мобільного телефону до ОСОБА_13 та повідомив їй про те, що поблизу перехрестя вулиць Боберського та Зерова в м.Львові його було затримано працівниками патрульної служби поліції. Оскільки він є неповнолітнім та не має при собі будь-яких документів, що могли б посвідчити його особу, виникла необхідність, щоб його особу підтвердила повнолітня особа, яка його знає. Враховуючи дружні відносини, які були між нею та неповнолітнім ОСОБА_14 , ОСОБА_13 погодилась вийти й підійти до перехрестя вулиць Боберського та Зерова, де б її за словами мали очікувати працівники патрульної служби поліції. В цей же час, ОСОБА_9 покинула автомобіль, в якому перебував ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 та попрямувала в невстановленому, досудовим розслідуванням напрямку.
Підійшовши до невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля, що був припаркований на перехресті вулиць Боберського та Зерова в м. Львові ОСОБА_13 погодилась на пропозицію ОСОБА_10 та сіла у вищевказаний автомобіль. Одразу після того як ОСОБА_13 сіла в салон автомобіля. ОСОБА_11 , впродовж усього часу перебував за кермом цього автомобіля, завівши двигун та по вулицях Боберського, Городоцькій, Рудненській попрямував до лісопаркової зони, що знаходиться поблизу зупиночної платформи «П`ятий парк». Під час поїздки ОСОБА_13 неодноразово просила ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зупинити автомобіль та випустити її, на що вищевказані особи попросили її заспокоїтися та почекати, доки вони приїдуть до місця призначення. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_11 , підійшовши до задніх правих дверей автомобіля, відкрив їх та силою витягнув ОСОБА_13 із салону автомобіля, під час виниклої шарпанини із рук потерпілої випала зв`язка ключів та мобільний телефон, які він забрав собі.
Відтак реалізуючи спільний злочинний умисел, та з метою забезпечення ОСОБА_15 своєї злочинної ролі, ОСОБА_11 повернувся до житлового будинку АДРЕСА_5 та передав ключі ОСОБА_9 , які попередньо забрав у ОСОБА_13 , після чого повернувся назад до ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .
ОСОБА_9 , продовжуючи виконувати відведену їй заздалегідь роль, проникла в квартиру АДРЕСА_6 , де заволоділа майном ОСОБА_13 , а саме: плазмовим телевізором марки «Samsung» прямокутної форми чорного кольору, плазмовим телевізором марки «LG» прямокутної форми чорного кольору, ноутбуком марки «Lenovo» чорного кольору, двома мобільними телефонами марки «Samsung DUOS», один з яких був білого кольору, а інший телефон - чорного кольору, грошовими коштами в сумі 1 000 грн., в той же час, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виконуючи заздалегідь відведену їм роль, утримували ОСОБА_13 в лісопарку поблизу залізничної платформи «П`ятий парк».
Опісля повернення, ОСОБА_11 , неповнолітній ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 сіли в автомобіль. ОСОБА_11 в грубій формі наказав ОСОБА_13 повідомити де вона зберігає ключ від сейфу, що знаходиться в її квартирі, на що ОСОБА_13 повідомила, що сейфом вона давно вже не користується, і їй точно не відомо де, знаходиться ключ, однак вона припускає, що ключ може знаходитися десь поруч із журнальним столиком. Одержавши цю інформацію, ОСОБА_11 перетелефонував ОСОБА_9 та повідомив їй ймовірне місцезнаходження ключа від сейфу. Через декілька хвилин, ОСОБА_9 , перетелефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що в сейфі будь-які грошові кошти та ювелірні вироби відсутні.
В ОСОБА_16 , перетелефонував до ОСОБА_9 та повідомив, що він разом із неповнолітнім ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 повертаються до її квартири. При приїзді до будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_14 вийшов із вищевказаного автомобіля та попрямував у невідому сторону. В цей час ОСОБА_13 запросила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до себе додому випити із нею кави, на що вони погодилися. Однак із ОСОБА_13 до квартири пішов лише ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_11 поїхав у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку, мотивуючи свою відмову ОСОБА_13 тим, що зараз привезе речі належні їй, якими вони попередньо заволоділи, поки вона, разом із ОСОБА_10 , перебувала в лісопарку поблизу залізничної платформи «П`ятий парк».
Під час розмови, яка відбулась між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запропонував їм, відвезти для подальшого зберігання майно, яким вони заволоділи в квартирі ОСОБА_13 , в гараж, який перебуває у користуванні його дружини - ОСОБА_17 , що знаходиться неподалік житлового будинку АДРЕСА_7 , нащо ОСОБА_11 погодився. Після цього, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_14 на автомобілі разом із викраденим майном поїхали в сторону житлового будинку АДРЕСА_7 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 поїхали у невстановлену досудовим розслідуванням напрямку.
В результаті об`єднаних єдиним злочинним умислом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , неправомірних дій, спрямованих на вчинення розбою, поєднаного із проникненням у житло, потерпілій у кримінальному провадженні ОСОБА_13 заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 24 950,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, пояснення надала аналогічні викладеним в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України. Вказав, що обставини вчинення злочину, наведені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Свою вину у вчиненому не заперечив, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_13 в судових засіданнях надала покази, згідно яких стверджує наступне. 16.03.2016 року до неї зателефонував ОСОБА_14 та повідомив їй про те, що поблизу перехрестя вулиць Боберського та Зерова в м.Львові його було затримано працівниками патрульної служби поліції, оскільки при собі не мав документів, йому необхідно, щоб його особу підтвердила повнолітня особа, яка його знає. Враховуючи їх дружні відносини, потерпіла погодилась йому допомогти. Коли потерпіла вийшла з дому, в квартирі залишилась сама спати її малолітня донька, якій ще не виповнилось одного року. Підійшовши до вулиць Боберського та Зерова в м. Львові, ОСОБА_13 побачила автомобіль, погодилась на пропозицію ОСОБА_10 та сіла в салон автомобіля. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_11 . Попрямували до лісопаркової зони, що знаходиться поблизу зупиночної платформи «П`ятий парк». Під час поїздки ОСОБА_13 неодноразово просила зупинити автомобіль та випустити її. Погрози обвинувачених потерпіла сприймала реально, оскільки ОСОБА_11 в руках тримав зброю, пістолет. Крім того, потерпіла вказала, що їй було вже на той час відомо, що в її квартиру вдерлась ОСОБА_9 з невідомими їй людьми з метою відшукування наркотиків. Оскільки в квартирі перебувала маленька дитина потерпілої без догляду дорослих, потерпіла не чинила опору обвинуваченим та надавала їм всю необхідну інформацію, в тому числі щодо місця знаходження ключів від сейфу. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_11 підійшов до задніх правих дверей та силою витягнула потерпілу із салону автомобіля, під час виниклої шарпанини стверджує, що в неї прополи ключі від квартири та мобільний телефон.
В подальшому, при приїзді до будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_10 провів потерпілу до квартири в якій були відчинені двері. Зайшовши в квартиру, потерпіла відразу побігла перевіряти чи все гаразд з донькою. Потерпіла ствердила, що в квартирі всі речі перевернуті, а деякі взагалі відсутні, зокрема: плазмовий телевізор марки «Samsung» чорного кольору, плазмовий телевізор марки «LG» чорного кольору, ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору, два мобільними телефонами марки «Samsung DUOS», один з яких був білого кольору, а інший телефон - чорного кольору та грошові коштами в сумі 1 000 грн. Потерпіла ствердила, що завдана злочином шкода їй не відшкодована.
В подальшому потерпіла подала заяву про завершення розгляду справи за її відсутності, щодо призначення міри покарання обвинуваченим поклалась на розсуд суду. Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілої.
В судовому засідання захисники обвинувачених просять при призначенні міри покарання застосувати вимоги ст.5, ч.5 ст.72 КК України та здійснити перерахунок один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Крім визнання своєї вини, винуватість обвинувачених у вчиненні наведеного вище кримінального правопорушення, стверджується наданими в судовому засіданні показами потерпілої, самих обвинувачених та наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновками експертів №4/572 від 10.05.2016 року, №4/566 від 10.05.2016 року, №4/563 від 24.05.2016 року, №5/726 від 11.08.2016 року, №4/567 від 27.05.2016 року, №4/564 від 09.06.2016 року, №4/565 від 12.05.2016 року, №5/162 від 29.07.2016 року та №3/489 від 20.09.2016 року.

Даними, що містяться у постановах про визнання речовими доказами від 18.05.2016 року та від 29.11.2016 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, доведена повністю. Дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України як розбій за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло.

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_9 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивну характеристику обвинуваченої та те, що обвинувачений на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги статтей 65, 68 КК України, дані про особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 у межах санкції статті за якою кваліфіковано вчиненений нею злочин у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. На думку суду, таке покарання буде достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова 14.07.2017 року до ОСОБА_9 застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався як на досудовому розслідуванні та і під час судового провадження строком до 10.04.2019 року.

В подальшому, 10.04.2019 року ухвалою колегії суддів запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою змінено на цілодобовий домашній арешт шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло. Однак, враховуючи порушення обвинуваченою покладених на неї обов`язків, оскільки остання здійснила виїзд за межі Львівської області з Головного залізничного вокзалу м. Львова та зникла у невідомому напрямку, колегією суддів 18.11.2019 року було оголошено обвинувачену у розшук та виділене кримінальне провадження зупинено. У зв`язку із розшуком обвинуваченої 19.12.2019 року обвинуваченій ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався судом.
Відтак колегія суддів приходить до переконання, що строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 слід рахувати з 14.07.2017 року по 10.04.2019 року та з 19.12.2019 року по день набрання даним вироком законної сили.
Зарахування обвинуваченій в строк покарання періоду її попереднього ув`язнення судом здійснюється з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року, а також вимог статтей 4, 5 Кримінального кодексу України, з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, оскільки інкримінований йому злочин вчинено до 21.06.2017 року (дня набрання чинності матеріальним Законом № 2046-VIII, що погіршує становище особи).

Окрім цього, при застосуванні ст.72 КК України, суд враховує висновок Великої палати Верховного суду, що міститься у Постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 663/537/17, відповідно до якого вказана норма визначає інші кримінально-правові наслідки діяння, а саме: правила зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність діяння, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відтак вирішуючи питання про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, суд керується положеннями ст.72 КК України, в редакції Закону України, який діяв на момент скоєння злочинів та відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ зарахувати в строк відбування ОСОБА_9 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 14.07.2017 року по 10.04.2019 року та з 19.12.2019 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивну характеристику обвинуваченого та те, що обвинувачений на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ). Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Крім того, при призначенні остаточної міри покарання колегія суддів враховує, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року обвинуваченого ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком, вироком Радехівського районного суду Львівської області від 12.03.2021 та вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2021 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги статтей 65, 68 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд приходить до висновку, що виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 нових злочинів можливе в умовах його ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, а тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкції статті обвинувачення на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити з урахуванням вироку Личаківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року.

Окрім цього, судом також встановлено, що ОСОБА_10 06.04.2016 року поступив до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19). Засуджений 19.07.2018 року Апеляційним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.1 ст.304, ст.70, ч.5 ст.72 КК України до 6 років позбавлення волі. В подальшому, 04.09.2018 року ОСОБА_10 направлений для відбування покарання та 16.10.2018 року прибув до ДУ «Городишенська виправна колонія (№96).

Ухвалою колегії суддів від 12.09.2018 року в межах розгляду даного кримінального провадження етаповано у Львівську установу виконання покарань №19 Державної пенітенціарної служби України Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області з «Городищенської виправної колонії № 96». Ухвала суду виконана 16.10.2018 року. На підставі даної ухвали обвинувачений утримувався в ЛУВП №19 по 09.12.2019 року.

13.11.2020 року прибув до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19).

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ зарахувати в строк відбування обвинуваченим ОСОБА_10 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 06.04.2016 року по 04.09.2018 року та з 13.11.2020 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згорток фольги із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору невідомого походження, поміщену у спец пакет НДКЦ №2420405; картонну коробку в якій знаходиться скляний стакан з недопалком; поліетиленовий спец.пакет НДЕКЦ №2479165 в якому знаходиться блокнот із рукописним текстом; картонну коробку в якій знаходиться пляша скляна об`ємом 0,7 л.; поліетиленовий спец.пакет НДЕКЦ №3494798 в якому знаходиться накладка на банкомат; одну порожню пляшку «Мартіні»; пластикову порожню пляшку «Несті»; одне керамічне горнятко з залишками кави; поліетиленовий пакет із невідомою речовиною білого кольору в подрібненому стані у кількості 25 шт. знищити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, витрати за проведення судових експертиз подлягають солідарному стягненню з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави підлягає 3 610, 49 грн.

Керуючись статтями 100, 124, 373, 374, 376 КПК України, - суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років 5 (п`ять) місяців із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ зарахувати в строк відбування ОСОБА_9 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 14.07.2017 року по 10.04.2019 року та з 19.12.2019 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання з 12.07.2017 року.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_9 залишити запобіжний захід - тримання під вартою.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років із конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком, вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.05.2021 року ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 7 (років) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ зарахувати в строк відбування ОСОБА_10 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 06.04.2016 року по 04.09.2018 року та з 13.11.2020 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_10 залишити запобіжний захід - тримання під вартою.

Витрати за проведення судових експертиз слід солідарно стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави в сумі 3 610 (три тисячі шістсот десять гривень) грн. 49 коп.

Речові докази: згорток фольги із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору невідомого походження, поміщену у спец пакет НДКЦ №2420405; картонну коробку в якій знаходиться скляний стакан з недопалком; поліетиленовий спец.пакет НДЕКЦ №2479165 в якому знаходиться блокнот із рукописним текстом; картонну коробку в якій знаходиться пляша скляна об`ємом 0,7 л.; поліетиленовий спец.пакет НДЕКЦ №3494798 в якому знаходиться накладка на банкомат; одну порожню пляшку «Мартіні»; пластикову порожню пляшку «Несті»; одне керамічне горнятко з залишками кави; поліетиленовий пакет із невідомою речовиною білого кольору в подрібненому стані у кількості 25 шт. знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2