Справа № 309/4713/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/612/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2021 року задоволено погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 02.12.2021 у ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , який ухвалено залишити на зберіганні на арештмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

З матеріалів судового провадження убачається, що дізнавач СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 . Відповідно до клопотання, 02.12.2021 до СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від інспектора взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про те, що відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області до відпрацювання м. Хуст, 02.11.2021 приблизно о 18 год 05 хв, було зупинено автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_2 , під час перевірки документів у водія, виникла підозра про підробку документів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 27.08.2021 старшим слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_10 було проведено огляд місця події, у ході якого вилучено автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який поміщено на арештмайданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, однак свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучено не було. У клопотанні дізнавач вказує на те, що автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_2 має відношення до вказаного провадження, був вилучений під час огляду місця події, і відповідно до норм КПК України відноситься до тимчасово вилученого майна, а також з метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати, відчужувати та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, просить клопотання задовольнити і накласти арешт на транспортний засіб.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що беручи до уваги те, що арешт тимчасово вилученого майна має важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність достатніх підстав вважати, що на вказане у клопотанні майно - автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_2 слід накласти арешт.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою що підлягає скасуванню. Посилається на те, що клопотання слідчим суддею розглядалось за відсутності учасників судового розгляду, що суперечить нормам національного законодавства та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, апелянт вважає, що жодних обґрунтувань щодо необхідності арешту вказаного автомобіля в ухвалі немає. Окрім цього, зазначає, що твердження слідчого судді про те, що клопотання дізнавача відповідає вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України є надуманими і не відповідають дійсності. Окрім того, адвокат ОСОБА_5 вважає, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, однак цього зроблено не було. Навпаки, у матеріалах клопотання міститься розписка про повернення технічного паспорту автомобіля ОСОБА_6 та наявні дані про реєстрацію транспортного засобу у встановлений законом порядок. Апелянт звертає увагу на те, що у матеріалах клопотання відсутні будь-які дані затримання особи, у якої вилучили рухоме майно за підозрою у підробленні документів на автомобіль. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання дізнавача відмовити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та власника майна, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість участі цих осіб у розгляді апеляційної скарги; від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі; в ході розгляду апеляційної скарги брав участь представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі власника майна.

Визнаючи доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 обґрунтованими колегія суддів враховує наступне.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , слідчим суддею не враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Європейській Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання та приєднані до нього докази (документи) й постановлено судове рішення, яке з огляду на норми матеріального та процесуального права не можна визнати законним та обґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.
У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Накладаючи арешт на автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, що арешт транспортного засобу має важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

На будь-які інші підстави в обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя в ухвалі не послався.

Дослідивши матеріали за клопотанням, колегія суддів вважає, що дізнавачем та прокурором при внесенні клопотання, а слідчим суддею при його розгляді, не були дотримані вимоги передбачені ст. ст. 170, 171, 173 КПК України.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також доходить висновку про те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Органом досудового розслідування (дізнавачем) також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх осіб чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, органом досудового розслідування (дізнавачем) не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні із власника транспортного засобу чи користувача ним може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку у подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Між тим, з матеріалів судового провадження не вбачається, що ОСОБА_6 чи ОСОБА_11 є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Доводи клопотання про те, що автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , має відношення до кримінального провадження та був вилучений під час огляду місця події, відноситься до тимчасово вилученого майна, а тому підлягає арешту з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

Так, з ухвали слідчого судді не вбачається на підставі чого слідчий суддя дійшов суджень про достатність підстав вважати, що транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому, в матеріалах судового провадження відсутня постанова про визнання транспортного засобу марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.

У клопотанні дізнавача також не вказується на те, які саме слідчі дії необхідно провести з вищезгаданим транспортним засобом.

Дослідивши доводи клопотання, колегія суддів доходить висновку про те, що мета арешту майна не підтверджена, а подаючи клопотання, орган досудового розслідування (дізнавач) не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При оцінці доводів клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів також зазначає, що у клопотанні не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення тимчасово вилученого майна.

Формальне посилання на ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 168 та ч. 2 ст. 170 КПК України, без належного вмотивування мети та підстав для арешту майна, колегія суддів вважає таким, що не призводить до висновку про його обґрунтованість та про необхідність його задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна як арешт належного йому транспортного засобу, і що дізнавачем та прокурором поза розумним сумнівом не доведено законності такого арешту.

Колегія суддів також вважає, що органом досудового розслідування (дізнавачем) не доведено, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були порушені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 409-410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з огляду на приписи ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, оскільки слідчим суддею постановлено судове рішення, яке визнається незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 .

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що відповідно до наданих прокурором до початку розгляду апеляційної скарги копій документів ухвалою слідчого судді від 05.01.2022 задоволено клопотання про скасування арешту транспортного засобу марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , а постановою дізнавача від 08.02.22 закрито кримінальне провадження провадження № 0000325 від 03.12.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, що було вилучене 02.12.2021 у ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 , який ухвалено залишити на зберіганні на арештмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, що було вилучене 02.12.2021 у ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Audi Q7» д. н. з. НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: