Справа № 642/5683/21
Провадження: № 1-кс/642/3366/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
23 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Харкова 16.09.2021 надійшла дана скарга, в якій заявник зазначає, що постановою слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві ОСОБА_4 від 08.08.2020 було відмовлено в задоволенні його клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000307 від 17.06.2020.
В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2021 скасована постанова слідчого ТУ ДБР у м.Полтаві від 23 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000307 від 17.06.2020. Під час розгляду справи заявника стало відомо про існування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яку він вважає незаконною, оскільки слідчий належним чином не обґрунтував на підставі чого він зробив висновок про відсутність спричинення заявнику моральної шкоди. Постанова не мотивована та не містить правового обґрунтування, а містить лише перелік статей КПК та їх зміст.
В судове засідання заявник надав заяву, в якій скаргу підтримав та просив суд її задовольнити, а також просив розглядати справу за його відсутністю.
Слідчий до суду не з`явився, про розгляд скарги повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд скарги за його відсутністю суду не подавав.
На запит суду слідчим не були надані матеріали кримінального провадження.
Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Судом встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000307 від 17.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 за заявою ОСОБА_3 від 20.03.2020 щодо можливого зловживання службовим становищем слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 21.11.2012.

Заявником про кримінальне правопорушення є ОСОБА_3 , який 06.08.2020 подав клопотання про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 08.08.2020 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Постанову мотивовано тим, що для визнання особи потерпілим від зловживання владою або службовим становищем (ст.364 КК України), необхідно встановити наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам відповідної особи. На даному етапі проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Правовідносини в даному випадку регулюються наступними нормами законодавства.
Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.
Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Разом з тим у частині 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Частина 1 статті 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Частина 2 цієї статті передбачає кримінальну діяльність за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Визначення істотної шкоди зазначено у примітці до п.3 примітки до ст.364 КК України, Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Пункт 4 цієї примітки визначає, що тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України має бути істотна шкода у розумінні п.3 примітки довказаної статті. Тобто визначені у ч.1 ст.364 КК Українинаслідки можуть становити лише майнову шкоду, яка піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру.
Заявником не наведено відомостей, які б свідчили про завдання йому матеріальної шкоди та її розміру, що відповідає розміру істотної шкоди, визначеному у п.3 примітки до ст.364 КК України.
Також заявник ОСОБА_3 не надав жодних переконливих доказів того, що йому спричинено моральну чи майнову шкоду в рамках розслідуваного кримінального правопорушення, а також не довів, яким чином та якими конкретно діями працівників правоохоронних органів та суду у цьому кримінальному провадженні йому заподіяна будь-яка шкода.
З огляду на це, слідчий суддя вважає безпідставними доводи скарги щодо підстав для залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000307 за ч.1 ст.364 КК України з підстав заподіяння йому моральної шкоди внаслідок можливого, на його думку, зловживання службовим становищем слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 21.11.2012.

Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.
При цьому, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000307 від 17.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, поновлено та триває.
Отже, на момент винесення слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що останному завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії.
Слід врахувати, що в постанові слідчий також вказує на те, що станом на теперішній час відсутні підстави про визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що таким чином права ОСОБА_3 не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 від 08.08.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000307 від 17.06.2020, в порядку ст.303 КПК України залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1