Провадження № 1-кп/461/777/21
28.12.2021 року Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності
Прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.
Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор вказує наступне.
Факт можливого вчинення шахрайських дій, в ході досудового розслідування, підтвердився на суму 116 495 грн.
23.01.2014 прокурором прокуратури Приморського району Одеської області підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за Львівським МУ ГУМВС України у Львівській області (на даний час Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області).
В ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення та встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, однак, підстав для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України в порядку, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, не встановлено.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Згідно зі ст. 12 КК України, нетяжким злочином, є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Разом з тим, відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України, особа, яка ухиляється від досудового розслідування і суду, у будь-якому випадку звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину будь-якої тяжкості пройшло не менше п`ятнадцяти років і ця давність не була перервана вчиненням нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення золі
Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, зокрема, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились.
Заперечень щодо розгляду клопотання за відсутності інших учасників процесу до суду не поступило.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, думку потерпілого, судом встановлено наступне.
Факт можливого вчинення шахрайських дій, в ході досудового розслідування, підтвердився на суму 116 495 грн.
Таким чином, сам зміст клопотання вказує на те, що фігурант кримінального провадження щодо якого надійшло клопотання компетентних органів Республіки Польща про перейняття кримінального переслідування фактично встановлений як громадянин ОСОБА_5 .
Отже, аналіз клопотання та долучених до нього матеріалів свідчить про те, що орган досудового розслідування володіє даними стосовно особи, яка могла вчинити наведене у клопотанні кримінальне правопорушення.
Натомість, матеріали клопотання не містять належних та переконливих доказів того, що органом досудового розслідування та прокурором вжито усі передбачені процесуальним законом засоби та способи спрямовані на перевірку даних про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення. Зокрема, у матеріалах клопотання відсутні відомості про належний виклик особи до органу досудового розслідування, скерування йому відповідних повісток, вжиття органом досудового розслідування дієвих заходів щодо встановлення фактичного місця знаходження даної особи тощо. Доводи прокурора про те, що орган досудового розслідування володіє інформацією про виїзд даного громадянина за межі України не підтверджені належними доказами. Більше того, навіть за наявності підтвердження даного факту орган досудового розслідування та прокурор наділені відповідними процесуальними повноваженнями щодо встановлення обставин які мають значення для проведення ефективного досудового розслідування, зокрема звернення до компетентних органів інших держав в порядку надання правої допомоги.
Орган досудового розслідування не розглядав питання щодо зупинення кримінального провадження для виконання відповідних дій спрямованих на недопущення порушення процесуальних строків проведення досудового розслідування.
Матеріали клопотання не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 викликався до органу досудового розслідування у спосіб визначений КПК України.
Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.
Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
У разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.
Відповідно до статті 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.
Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.
Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України, шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Таким чином, дане кримінальне правопорушення злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав;
Згідно із частиною 2 статті 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, встановлені в ході розгляду клопотання свідчать про те, що орган досудового розслідування формально поставився до проведення досудового розслідування, не вжив усіх передбачених процесуальним законом заходів для встановлення осіб причетних до кримінального правопорушення та встановлення обставин його скоєння, тобто не виконав в повній мірі завдання кримінального провадження.
В свою чергу, прокурор звертаючись до суду залишив наведені обставини поза увагою, як і не вжив належних заходів процесуального керівництва у даному провадженні, в межах наданої компетенції та повноважень, згідно ст. 36 КПК України, спрямованих на виконання завдань кримінального провадження.
Поза уваги прокурора залишилось і те, що в даному кримінальному провадженні із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулось понад 30 осіб, які вправі розраховувати на проведення об`єктивного та ефективного досудового розслідування.
За переконанням суду, в даній ситуації закриття кримінального провадження, за відсутності даних про вжиття усіх передбачених законом засобів для виконання завдань кримінального провадження органом досудового розслідування та прокурором, суперечитиме засадам та завданням кримінального провадження.
Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284,285, 286, 288, 350, 369, 370, 372 КПК України, суд,-
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1