Справа №127/366/22
Провадження №1-кс/127/149/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчої слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000239 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи довіреність від ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою, оформив належну ОСОБА_5 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на свою дружину ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування було встановлено та допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . За життя, їй належав житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Після її смерті, ОСОБА_8 , спадщину. що складається із вищевказаного житлового будинку, прийняв, однак належним чином не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. За життя заповіту не залишав. 11.04.2013 року ОСОБА_5 надав довіреність брату, ОСОБА_4 , із повноваженням оформити належну йому частку спадкового майна після смерті батька, а також в подальшому відчужити її, одержати належні ОСОБА_5 кошти та, відповідно, передати кошти за відчуження (продаж) частки довірителю.09.11.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано свідоцтво про право на спадщину р.№2-3057 на частку житлового будинку, господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .18.04.2013 року ІНФОРМАЦІЯ_3 мені було видано свідоцтво про право на спадщину за законом р.№2-535 на частку житлового будинку, господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .Слід зазначити, що за усною спільною домовленістю співвласників, спадковий житловий будинок фактично розділений на дві окремі частини з окремими виходами для кожного зі спадкоємців. Після оформлення спадщини, ОСОБА_4 зі своєю дружиною зробили поліпшення та ремонт своєї частини будинку, господарювали на частині земельної ділянки біля будинку. Тобто я проживаю в одній половині будинку, а мій брат, ОСОБА_4 , зі своєю дружиною, ОСОБА_6 , в іншій.

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що частка житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №2224, виданого 05.09.2013 року та посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , дану інформацію я отримав від державного нотаріуса, за адресою: АДРЕСА_2 .

Та на підставі цього договору купівлі-продажу було припинено право власності на частку спірного майна у мене.

Власником іншої частки житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованих у АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_6 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№2-3057 від 09.11.2012 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, про укладення договору купівлі-продажу частки спірного житлового будинку на користь дружини брата, а мені взагалі не було відомо, та про те, що вона з 2013 року є власником нерухомості, оскільки я такого відчуження не здійснював, а брат про відчуження житлового будинку не повідомляв, грошей за продаж не передавав.

Таким чином, внаслідок укладення такого договору купівлі-продажу частки житлового будинку (який укладений ОСОБА_4 та його дружиною, ОСОБА_6 ) мене позбавили права власності на частину будинку, коштів за продаж я не отримував та не здогадувався про відсутність у моїй власності спадкової частки будинку.

В подальшому ОСОБА_10 стало відомо про наявність укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шлюбного договору від 26.06.2013 року, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 домовились про непоширення положень статті 60 Сімейного кодексу України на частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 .

Шлюбний договір від 26.06.2013 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ніяким чином не регулює правовий режим майна подружжя, а є лише правовим інструментом для заволодіння належною позивачу часткою житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 майном право на розпорядження яким на момент укладення шлюбного договору уже було у однієї із сторін договору ОСОБА_4 на підставі наданої йому довіреності від 11.04.2013 року, та як результат отримання у спільне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 усього домоволодіння за вищевказаною адресою.

Для придбання ОСОБА_6 частки будинку по АДРЕСА_1 , обов`язково потрібна була письмова згода на придбання цього майна від ОСОБА_4 , який би набув її у свою спільну з дружиною власність.

Однак оскільки ОСОБА_4 в даному випадку мав би виступати від імені продавця, і підписувати договір купівлі-продажу від імені продавця, і отримати за це майно кошти, і набути його у власність і мав довіреність на розпорядження цим майном, були б дуже явними і очевидними корисливі мотиви в діях представника на заволодіння майном довірителя.

Для приховування своїх намірів та створення юридичних умов для привласнення чужого майна, 26.06.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і було укладено Шлюбний договір, в якому в абзаці першому пункту 1.2 вказується на відсутність необхідності надання згоди одним із подружжя ОСОБА_4 на укладення в майбутньому договору купівлі-продажу, в їхніх спільних інтересах та задля спільного користування.

Як зазначалось вище, 05.09.2013 року договір купівлі-продажу було укладено ОСОБА_4 , як моїм представником, на користь дружини, ОСОБА_6 і було відчужено належне мені майно, частка житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Підтвердженням того, що укладений 26.06.2013 року шлюбний договір є фіктивним та направленим не на врегулювання майнових відносин подружжя, а на створення умов для укладення 05.09.2013 року правочину від імені довірителя в інтересах представника, ОСОБА_4 , та члена його сім`ї, дружини ОСОБА_6 , є зазначення у п. 2.3. шлюбного договору «Кожна із Сторін має право користуватись майном іншої Сторони у відповідності для призначення майна».

Крім того, ОСОБА_4 , укладаючи договір купівлі продажу частки житлового будинку із своєю дружиною, з якою досі перебуває у зареєстрованому шлюбі, діяв у своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї.

Тобто ОСОБА_4 , маючи довіреність, повинен був оформити належну ОСОБА_5 частку спадщини після смерті батька із правом в подальшому відчужити її та надати мені кошти за продаж, однак повірений з дружиною, зловживаючи моєю довірою ,не повідомляючи мене, вчинили між собою цивільно-правову угоду (шлюбний договір), за допомогою якого таємно відчужили належну довірителю частку будинку на користь дружини повіреного, про що довірителя не було повідомлено та стало йому відомо лише у 2020 році.

На підставі вище викладеного у слідства виникла необхідність у тимчасовому доступі до документів що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме до належним чином завірених копій спадкової справи №446/09, заведеної після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ; належних чином завірених копій спадкової справи №384/06 заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так як іншим чином встановити обставини які підлягають доведенню в рамках даного кримінального провадження не представляється за можливе, окрім як на підставі тимчасового доступу до документів , які зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_4 , то на підставі ч. 6 ст. 163 КПК України є підстави для постановлення ухвали про тимчасовий доступ до вказаних документів, тому слідча просила клопотання задовольнити.

В судове засідання слідча не з`явився, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність в зв`язку із службовою зайнятістю. Клопотання підтримала та просила задовольнити.

Суд вважає за необхідне розглянути клопотання у відсутності особи у володінні якої знаходиться речі та документи, відповідно до вимог ст. 163 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Частиною шостою ст. 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно п. 3 глави 7 розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та наявні достатні підстави для надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки отримання доступу до вказаних у клопотанні документів може сприяти встановленню важливих обставин у кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, та доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вказаних документів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 162, 163, 164, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Надати слідчому Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса АДРЕСА_2 ), а саме спадкової справи №446/09, заведеної після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 та спадкової справи №384/06 заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю вилучення належним чином завірених копій вказаних документів.

У разі невиконання даної ухвали, за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів, суд має право постановити ухвалу про проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення.

Слідчий суддя