01.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/2413/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000843 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.06.2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на один рік, з іспитовим строком 1 рік;

- 17.06.2016 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на один рік, із застосуванням ст. 71 КК України до відбуття 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 15.02.2019 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим та маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин. Так, 25.03.2020 року близько 14.40 год., ОСОБА_5 знаходився в приміщенні магазину «Сільпо», розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Ю. Кондратюка, 4, де в приміщенні торгового залу побачив раніше невідому йому жінку - ОСОБА_6 , у якої у правій задній кишені джинсів знаходився паспорт громадянина України на її ім`я, в якому знаходились грошові кошти в сумі 320 грн. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , а саме: паспорта громадянина України з всім його вмістом. Реалізовуючи свій вищевказаний злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, цього ж дня, тобто, 25.03.2020 року, близько 14 годин 45 хвилин, перебуваючи біля торгових стелажів з овочами, розташованих у вищевказаному приміщенні магазину «Сільпо», усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 , яка стояла напівоберту від останнього, та своєю лівою рукою дістав з правої задньої кишені джинсів паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , всередині якого знаходились грошові кошти в розмірі 320 гривень (1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, дві купюри номіналом 10 гривень), після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши своїми злочинними діями потерпілій майнову шкоду в сумі 320 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час повторно таємно викрав майно, що належить потерпілій, а саме, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , всередині якого знаходились грошові кошти в розмірі 320 гривень.
Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому у вигляді рецидиву злочинів, а також обставин, що пом`якшують його покарання, а саме, повне визнання своєї вини та щире каяття.
На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, передбаченого санкцією статті обвинувачення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк один рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, яким було визнано грошові кошти в сумі 320 грн., купюрами по 200 і 100 та 10 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , що передані на зберігання ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 за належністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1