Єдиний унікальний номер справи №355/822/17 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/522/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
секретаря судових засідань ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року
за ч.1 ст. 189 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.02.2015 року на підставі ч.5 ст. 27 КК України зараховано в строк відбуття покарання з 28.11.2014 року по 12.02.2015 року, звільнився 09.09.2016 року, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.09.2016 року невідбуту частину покарання замінено на громадські роботи строком на 200 годин; 06.12.2016 року знятий з обліку по відбуттю громадських робіт,
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Баришівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 28 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_11 473 600 грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину та сплачений судовий збір в сумі 7 104 грн., а всього 480 704 грн. 00 коп.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду,ОСОБА_6 визнано винуватим у зґвалтуванні потерпілої (статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства), зґвалтуванні (насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненому повторно), незаконному позбавленні волі людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, вимаганні передачі майна, з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці, вимаганні, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України за наступних обставин.
Так, 27.06.2017 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел на насильнице задоволення статевої пристрасті природнім та неприроднім способом з особами жіночої статі та з метою отримання грошових коштів шляхом вимагання, знайшовши у мережі «Інтернет» оголошення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки м. Києва, щодо пошуку роботи, запросив її в с. Леляки Баришівського району Київської області для проведення нібито співбесіди. Після приїзду потерпілої ОСОБА_11 в с. Леляки Баришівського району Київської області, ОСОБА_6 запросив потерпілу до будинку АДРЕСА_2 для нібито проведення співбесіди, вивчення ділових якостей та визначення обсягів посадових обов`язків ОСОБА_11 .

У подальшому близько 23 год. 50 хв. 27.06.2017 року ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства (зґвалтування) всупереч волі потерпілої, з мотивів задоволення статевої пристрасті, долаючи опір ОСОБА_11 наніс їй декілька ударів кулаками по голові та тілу, поваливши її на підлогу та з метою подолання опору потерпілої мотузком зв`язав їй руки та здійснив насильницький статевий акт, таким чином вчинивши зґвалтування (статеві зносини із застосуванням фізичного насильства).

У подальшому, долаючи опір потерпілої, ОСОБА_6 реалізуючи свій умисел на задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом із застосуванням фізичного насильства, з мотивів задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, вчинив задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом із застосуванням фізичного насильства щодо потерпілої ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , в період часу з 23 год. 50 хв. 27.06.2017 року до 11 год. 00 хв. 28.06.2017 року в будинку АДРЕСА_2 реалізуючи свій умисел на незаконне позбавлення волі людини, що супроводжувалося завданням потерпілій фізичних страждань, з мотивів задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі наслідки, проти волі потерпілої ОСОБА_11 утримував її у зв`язаному вигляді, вчиняючи над нею численні акти насильницького задоволення статевої пристрасті природнім та неприроднім способом, що супроводжувалося спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , завдавши останній фізичних страждань, таким чином вчинивши позбавлення волі людини, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань.

Під час здійснення насильницьких статевих актів над потерпілою, ОСОБА_6 з метою подальшого вимагання грошових коштів у сумі 2000 доларів США у потерпілої, фіксував за допомогою відеокамери мобільного телефону численні статеві акти з потерпілою ОСОБА_11 , про що повідомив останній, після чого з метою вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла бажала зберегти в таємниці, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі наслідки, пред`явив їй вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 2000 доларів США, в замін чого він не розповсюдить фотознімки та відеозапис в мережі «Інтернет» та близьким родичам потерпілої ОСОБА_11 . Таким чином, ОСОБА_6 вчинив вимагання (вимогу передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла бажала зберегти в таємниці).

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розподіл справи проведено в порушення вимог ст. 35 КПК України, оскільки було порушено принцип вірогідності призначення судді, так як після розгляду заяв про відвід суддею ОСОБА_12 , який не мав права брати участь в розгляді даної справи на стадії судового розгляду, залишилась лише одна суддя ОСОБА_1 .
Також апелянт вказує, що під час розгляду справи 23 липня 2018 року прокурором було надано судді ОСОБА_1 без заявлення клопотання про долучення доказів та їх об`єму, прошитий том матеріалів кримінального провадження, які були зібрані під час досудового розслідування, та містили у собі протоколи допитів, пояснення, рапорти, про це також свідчить і ухвала суду від 23.07.2018 року, в якій зазначено, що в матеріалах провадження не вбачається суттєвих порушень кримінального процесуального законодавства. На переконання апелянта, долучення матеріалів провадження, до початку судового розгляду є прямим порушенням норм кримінального процесуального закону, що викликає сумніви щодо неупередженості суду та призводить до недопустимості доказів.
Окрім того, апелянт зазначає, що перша ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 30.06.2017 є незаконною, оскільки суд посилався на домисли сторони обвинувачення, що не можуть покладатися в основу рішення, в тому числі щодо попередніх судимостей, а тому інші ухвали, які винесені із посиланням на неї є необґрунтованими, оскільки, окрім іншого, суд повинен при винесенні ухвали про продовження строку тримання під вартою обґрунтовувати кожен ризик.
Зазначає, що протокол огляду місця події від 28.06.2017 року складений в період часу з 18 год. 13 хв. до 18 год. 16 хв. про вилучення мобільного телефону, який як в подальшому було з`ясовано, належить потерпілій, є неналежним та недопустимим доказом, який суперечить наявним в матеріалах справи доказам в частині часу та місця вилучення. Також неналежним та недопустимим доказом апелянт вважає протокол обшуку від 28.06.2017 та всі похідні докази, які були зібрані на підставі нього.
Крім того, як на неналежний та недопустимий доказ апелянт вказує на копію довідки від 28.06.2017, відповідно до якої оглядалася ОСОБА_11 . Зазначає, що вказана довідка не є процесуальним документом та складена з порушенням чинного законодавства. У зв`язку з тим, що цю довідку покладено в основу висновку експерта №83, то відповідно і вказаний висновок є неналежний та недопустимий, оскільки висновок експерта щодо наявності ушкоджень ґрунтується лише на вказаній довідці. Також відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_11 окрім експерта ОСОБА_13 ніхто не був присутній, що суперечить Правилам проведення судово-медичних експертиз (обстежень) з приводу Статевих станів в бюро Судово-медичної експертизи №6 від 17.01.1995 року, а саме пункт 1.8 зазначає, що проведення експертизи осіб жіночої статі експертом-чоловіком повинно здійснюватись в присутності середнього медичного працівника. Також у висновку експерта відсутній підпис потерпілої та не зазначено підпису висновку експерта.
Також неналежним та недопустимим доказом, на думку апелянта, є протокол пред`явлення для впізнання від 28.06.2017 року, оскільки він складений з порушенням ст. 228 КПК України, слідчі експерименти за участі потерпілої та обвинуваченого від 30.06.2017 року, оскільки вони одержані органом досудового розслідування без дотримання порядку встановленого ч.1, ч.6 ст. 240 КПК України. Крім того, усі слідчі дії, які відбувалися 28.06.2017 за участю ОСОБА_6 в тому числі повідомлення про підозру за ст. 152 КК України та протокол затримання є недопустимими та неналежними доказами ще з підстав порушення права на захист, оскільки йому не забезпечили участь захисника.
Окрім того вказує, що показання свідка ОСОБА_14 є сумнівними та суперечать доказам зібраним по справі.
Речові докази та диски із відеозаписом протоколів слідчих дій всупереч ст. 290 КПК України стороні захисту відкриті не були, про що також свідчить і відповідь із СІЗО про те, що під час відвідування слідчим ОСОБА_6 не отримувався дозвіл на пронесення засобів для відтворення відеозаписів.
Апелянт вказує, що посилання прокурора на обтяжуючу обставину при вчиненні злочину, як вчинення в стані алкогольного сп`яніння також є безпідставним, оскільки це суперечить протоколу медичного огляду ОСОБА_6 №356 від 28.06.2017 в якому зазначено, що ОСОБА_6 не вживав алкогольних напоїв, чому суд також не надав оцінку.
Крім того, склад злочину, передбачений ст. 146 та ст. 189 КК України окрім показань потерпілої взагалі нічим не підтверджується, ні наявністю прямого умислу, ні суб`єктивною стороною злочину, ні об`єктивною стороною злочину. Висновки суду про те, що ОСОБА_6 в своїх показаннях та слідчому експерименті підтвердив обставини вчинення злочинів, спростовуються показаннями наданими ним у суді та іншими матеріалами справи.
Крім того, стороною обвинувачення не спростовано тверджень ОСОБА_6 щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску в період з 28 червня по 10 вересня 2017 року, під час якого він надавав викривальні показання.
Також апелянт звертає увагу на декриміналізацію ст. 153 КК України та зміну диспозиції та санкції ст. 152 КК України. У зв`язку із виключенням ст. 153 КК України та враховуючи ст. 5 КПК України, 74 КК України кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КК України. Крім того, судом безпідставно застосовано ч.1 ст. 70 КК України та призначено покарання більше межі, встановленої санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.
Задовольняючи цивільний позов потерпілої суд обґрунтував його висновком соціально-психологічного дослідження №25-10-17 від 25 жовтня 2017 року, відповідно до якого розмір компенсації рекомендується для застосування в розмірі 153 600 грн. та 320 000 грн., однак судом не було звернуто увагу, що вказане дослідження проведено громадською організацією, а методика яка використовувалася під час розрахунку суми не зареєстрована в міністерстві юстиції. Потерпілою на підтвердження суми моральної шкоди не було надано жодного доказу.
В апеляційній скарзі з урахуванням доповнень до неї обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року змінити, визнати його невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 153 та ч.2 ст. 189 КК України та виправдати за недоведеністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень. Визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України (в редакції Закону №2227-VIII від 06.12.2017) та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 146 КК України призначити мінімальне покарання передбачене санкцією статті. Остаточне покарання призначити за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а також зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 10.01.2019 статтю 153 КК України було виключено з Кримінального кодексу, разом з цим було скасовано і злочинність діяння за цією статтею, про що зазначено в ч.1 ст. 5 КК України, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Окрім того, необґрунтованість вироку полягає в тому, що він ґрунтується на неправдивих та суперечливих показаннях потерпілої, які ніким і нічим не підтверджуються і спростовані його показаннями. Зазначає, що протокол огляду місця події від 28.06.2017, протокол обшуку від 28.06.2017 та всі похідні докази, які були зібрані на підставі нього, а також висновок експерта №83 від 11.08.2017, який ґрунтується на довідці Баришівської ЦРЛ від 28.06.2017, яка стороні захисту не відкривалась є неналежними та недопустимими доказами, оскільки були отримані з порушенням кримінального процесуального закону. Вказує, що під час проведення слідчих дій 28.06.2017 йому не було забезпечено захисника, чим було порушено його право на захист.
Також обвинувачений посилається на те, що йому та його захисникам, в порушення ст. 290 КПК України не відкривались речові докази та диски із відеозаписом протоколів слідчих дій.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції у вироку не наведено доказів обґрунтованості розміру моральної шкоди завданої потерпілій, а посилання на висновок соціально-психологічного дослідження №25-10-17 від 25.10.2017, є безпідставним, оскільки вказане дослідження проведено громадською організацією, а методика яка використовувалася під час розрахунку суми не зареєстрована в міністерстві юстиції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, доводи прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України, за обставин, викладених у вироку обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України підтверджуються детальними та послідовними показаннями допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілої ОСОБА_11 , яка показала, що влітку 2017 року розмістила на ОЛХ оголошення про пошуки роботи. Згодом їй зателефонував обвинувачений і запропонував роботу по догляду його матері в нічний час. Вона приїхала в с. Леляки, яке назвав обвинувачений, останній зустрів її на зупинці, запросив додому, в будинок прийшли біля 20 години. В будинку спілкувались щодо роботи, нічого підозрілого в поведінці обвинуваченого вона не помітила, спиртного не вживала, випила лише води. Коли збиралась вже їхати додому, то з нею наче щось сталось і вона нічого не пам`ятає. Прокинулась біля 24 години, в кімнаті, в руки щось врізалось, ноги були зв`язані. Потім обвинувачений вчинив над нею статеві акти природним та неприродним способом, з застосуванням фізичного насильства, вона намагалась відбитись, просила відпустити її, не мала жодної можливості залишити будинок. В якийсь момент втратила свідомість. Здійснення статевих актів обвинувачений фіксував за допомогою відеокамери мобільного телефону, потім повідомив, що якщо вона не принесе дві тисячі доларів США, то він відправить це відео матері і її хлопцю. Після того як вона погодилась дістати кошти, обвинувачений її розв`язав, дав телефон і повідомив, що скоро буде маршрутка на Київ, щоб вона одягалась. По дорозі їй зателефонував її хлопець і вона йому все розповіла. Також зателефонувала знайомому і попросила, щоб подруга їй зателефонувала. По дорозі вона розмовляла з подругою, незнайома жінка викликала швидку та поліцію. В Києві її відразу забрала швидка і повезли в лікарню, куди згодом приїхали працівники поліції. З лікарні її возили на впізнання обвинуваченого, на проведення судово-медичної експертизи.
Судом першої інстанції обґрунтовано покладено в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_11 , оскільки вони повністю узгоджується з детальними, послідовними показаннями свідків, а також іншими зібраними по справі та дослідженими судом доказами, які з достатньою повнотою спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 та його захисника щодо суперечливості показань потерпілої та відсутності доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів.
Як слідує з показань свідка ОСОБА_14 , який під час судового розгляду пояснив, що десь після 11 години йому зателефонувала ОСОБА_11 , яка є його дівчиною, та повідомила, що чоловік до якого вона поїхала по питанню роботи, зґвалтував її та вимагав від неї гроші. Коли увечері він приїхав до лікарні, то побачив, що у потерпілої було побите обличчя, синці під обома очима, на шиї, на руках і ногах були наявні сліди від мотузок, на статевих органах були розриви.
Показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_15 , який показав, що був присутнім при проведенні огляду місця події в якості понятого з іншим понятим, де в їх присутності в траві був виявлений мобільний телефон, який як повідомила слідча викинув обвинувачений. Також при проведенні даного огляду був присутній ОСОБА_6 , працівники поліції. Потім приїхали до будинку, де проживав обвинувачений в с. Леляки. При проведенні слідчої дії в будинку він теж був понятим, але з іншим понятим. В їх присутності було виявлено та вилучено в будинку ОСОБА_6 пляшку з рідиною, чарки, одяг, який зняв з себе обвинувачений, гінекологічне дзеркало, постіль та інші речі. Все вилучене було складено в кульки та в їх присутності опечатано. В їх присутності обвинувачений добровільно показував де і як ним вчинялись статеві акти з потерпілою. ОСОБА_6 показав та розповів, що по телефону викликав потерпілу, вона приїхала біля 20 години в с. Леляки, він її зустрів, разом розпивали спиртне, вчиняли статеві акти, він використовував вірьовки для її зв`язування, знімав все це на відеокамеру мобільного телефону, чим потім потерпілу шантажував.
Показами допитаної в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_16 , яка показала, що вранці їй зателефонував ОСОБА_17 та сказав зателефонувала до ОСОБА_18 , яка є її подругою, оскільки вона його повідомила, що її зґвалтували. Згодом вона, разом з ОСОБА_19 поїхали на станцію метро ОСОБА_20 зустрічати ОСОБА_21 . По приїзду ОСОБА_22 сказала, що якась жінка вже викликала поліцію і швидку. Вона разом з потерпілою поїхала в лікарню в м. Києві, синців на обличчі потерпілої вона не бачила, лише на голені на ногах бачила синці від слідів мотузки. Приїхала поліція з Баришівського відділу поліції і їх повезли в Баришівку для проведення слідчих дій і в той же вечір привезли назад у лікарню. В ОСОБА_23 потерпілу теж возили в лікарню для огляду гінекологом і на рентген. Також свідок була понятою коли потерпіла ОСОБА_11 впізнавала по фотознімкам чоловіка, який, як вона говорила, її зґвалтував. Особисто свідку потерпіла ОСОБА_11 не розповідала про те, що з нею сталось.
Показами допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_24 , який підтвердив, що того дня вранці йому зателефонувала ОСОБА_25 , та попросила повідомити ОСОБА_26 , зателефонувати їй. Згодом ОСОБА_26 його набрала і просила знайти автомобіль, щоб поїхати на станцію метро ОСОБА_20 і забрати подругу ОСОБА_21 . Через деякий час, після їх приїзду приїхали працівники поліції та швидка і потерпілу повезли у лікарню, а ОСОБА_27 поїхала з нею. Він з товаришем теж поїхали. Потім приїхали працівники поліції з ОСОБА_23 і вони всі поїхали в Баришівку для проведення слідчих дій. В його присутності як понятого та ОСОБА_26 потерпіла по фотознімку впізнала чоловіка, який її скривдив. Було складено відповідний протокол, в якому він підписався. Потім потерпілу відвезли знову до лікарні в м. Києві, а вечором до неї приїхав її хлопець.
Показами допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_28 , який показав, що був запрошений в якості понятого при проведенні огляду місця події, де в його присутності виявили та вилучили мобільний телефон, про що було складено відповідний протокол, в якому він розписався.
Показання зазначених свідків є послідовними, логічними, містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, зазначені свідки не входять до кола осіб, які згідно ч.2 ст. 65 КПК України не можуть бути допитані як свідки, відсутні в матеріалах провадження і будь-які дані щодо недостовірності показань свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, показання наведених вище свідків, в тому числі і свідка ОСОБА_14 повністю узгоджуються іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника в цій частині є неспроможними.

Зокрема, судом першої інстанції досліджено фактичні дані протоколу огляду місця події від 28.06.2017 та фототаблиці до нього, відповідно до яких в присутності двох понятих проведено огляд земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 . При огляді встановлено, що на відстані семи метрів від електроопори, яка знаходиться неподалік від ґрунтової дороги, на трав`яному покритті виявлено мобільний сенсорний телефон марки «НТС» білого кольору та поміщено до спецпакету № 1035575 ( т. 1 а.с. 148-151).
Досліджено судом першої інстанції і диск з відеозаписом до протоколу огляду місця події від 28.06.2017, переглянутий у судовому засіданні, де в присутності двох понятих проведено огляд земельної ділянки в АДРЕСА_3 та на відстані семи метрів від електроопори, яка знаходиться неподалік від грунтової дороги, на трав`яному покритті виявлено мобільний сенсорний телефон марки «НТС» білого кольору та поміщено до спецпакету № 1035575 (т. 1 а.с. 224).

Взято до уваги і заяву ОСОБА_11 від 28.06.2017 про добровільне надання працівникам поліції належного їй одягу, в який, як вона зазначила в заяві, була одягнена на момент скоєння відносно неї злочину, а також дані заяви ОСОБА_11 від 28.06.2017 про добровільне надання працівникам поліції зарядного пристрою та мобільного телефону Самсунг в червоному корпусі, який їй надав чоловік на ім`я ОСОБА_29 для підтримання з ним зв`язку (т. 1а.с. 111, 112).

Фактичні дані копії довідки Баришівської ЦРЛ щодо огляду 28.06.2017 о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_11 акушер-гінекологом даної лікарні та виявлені при огляді дрібних тріщин по задній стінці піхви, крововиливу по правій боковій стінці піхви, тріщини вульви зліва та справа, в ділянці прямої кишки дрібних тріщин слизової Оригінал вказаної довідки, завіреної печатками Баришівської ЦРЛ, наданий експерту Яготинського міжрайвідділення КОБСМЕ ОСОБА_30 , наявність якої зазначена в дослідній частині висновку експерта № 83 (т. 1 а.с. 115, 190-191).

Проаналізовано судом першої інстанції і дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 року, згідно якого в присутності двох понятих потерпіла ОСОБА_11 по фотокартці під номером 3 впізнала чоловіка, який вчинив над нею насильницькі статеві акти 28.06.2017 року в приміщенні будинку АДРЕСА_2 та довідку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017 року, відповідно до якої в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 28.06.2017 року по кримінальному провадженню № 0000310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України на фото під № 3 міститься фотокартка підозрюваного ОСОБА_6 , на фото під № 1,2,4 інші особи (т. 1 а.с. 116-118, 119).
Взято до уваги судом першої інстанції і постанову про приєднання до справи речових доказів від 28.06.2017, вилучених 28.06.2017 при проведенні обшуку по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 109).

Досліджено судом і протокол медичного огляду встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 355 від 28.06.2017, відповідно до якого ОСОБА_11 28.06.2017 о 21 годині 40 хвилин твереза з тілесними ушкодженнями (т. 1 а.с. 110).

Враховано судом і фактичні дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.06.2017, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності спеціаліста ОСОБА_31 , двох понятих розповіла та показала обставини подій 27.06.2017 (т. 1 а.с. 120-123).
Досліджено судом і диск з відеозаписом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_11 , проведеним 30.06.2017, переглянутий у судовому засіданні, де потерпіла в присутності спеціаліста ОСОБА_31 , двох понятих розповіла та показала як вона 27.06.2017 року приїхала в с. Леляки з приводу працевлаштування до будинку ОСОБА_6 , де на кухні, випивши води вона втратила свідомість. Коли прийшла до свідомості, то була роздягненою на ліжку в кімнаті будинку і над нею знаходився ОСОБА_6 , який здійснював статевий акт, потім бив та зв`язував мотузкою. В подальшому ОСОБА_6 здійснював над нею неодноразові статеві акти, тримав її насильно в будинку. 28.06.2017 року близько 11 години вчинив знову над нею насильницький статевий акт та вимагав 2000 доларів США за нерозповсюдження фотознімків в інтернеті (т. 1 а.с. 222).

Проаналізовано судом першої інстанції і дані протоколу проведення слідчого експерименту від 30.06.2017 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_32 , спеціаліста ОСОБА_31 , двох понятих розповів та показав обставини подій 27.06.2017 року. (т. 1 а.с. 132-135).
Досліджено судом і диск з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , проведеним 30.06.2017 року, переглянутий у судовому засіданні, де підозрюваний ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_32 , спеціаліста ОСОБА_31 , двох понятих розповів та відтворив обставини подій 27.06.2017 року. А саме як знайшов оголошення на сайті ОЛХ про працевлаштування потерпілої, домовився з нею про зустріч і як вона 27.06.2017 року приїхала в с. Леляки, запросив її на співбесіду до свого будинку. Під дією алкоголю вона заснула, а він приніс її на ліжко, роздягнув та вступив без її згоди у статевий акт, потім вона почала чинити опір, зв`язав її мотузкою та наніс декілька ударів кулаком рук по тілу та обличчю. Потім неодноразово вчиняв над нею насильницькі статеві акти та не давав можливості залишити будинок, зв`язував її. Здійснював зйомку статевих актів на свій мобільний телефон, вимагав в неї 2000 доларів США за нерозміщення в інтернеті цих знімків (т. 1 а.с. 136).

Фактичні дані протоколу обшуку від 28.06.2017 року та фототаблиці до нього, згідно яких в присутності ОСОБА_6 та двох понятих проведено обшук одноповерхової цегляної будівлі в АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено три рюмки, пляшка ємкістю 0,5 літра всередині з прозорою речовиною 150 грам, ремень тканевий, металевий прибор ( гінекологічне зеркало), ампулу демидролу, постільну білизну, ноутбук «Compaq CQ 58», особисті речі, (дві пари шортів жовтого кольору та клітчасті біло-синього кольору) телефон «НТС» чорного кольору, футболку, які вилучено та опечатано (т.1 а.с. 153-164).

Проаналізовано судом першої інстанції і дані висновку експерта № 84 від 26.07.2017 щодо наявності на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, можуть свідчити про ушкодження, які виникли внаслідок захисту особи на яку було спричинено напад з подальшим зґвалтуванням. Не виключено утворення даних ушкоджень за обставин на які вказано у фабулі постанови (т. 1 а.с.188-190).
Фактичні дані висновку експерта № 83 від 11.08.2017 згідно якого, на тілі ОСОБА_11 , в тому числі в ділянці статевих органів виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, наявність ушкоджень у ділянці піхви та заднього проходу свідчить про статевий контакт природнім та неприроднім способом, численні ушкодження у ділянці кінцівок та у ділянці статевих органів можуть свідчити про самозахист під час насильницьких дій (т.1 а.с. 190-191).

Взято до уваги і висновок експерта № 83, згідно якого при судово-імунологічному дослідженні мазків з піхви ОСОБА_11 сперматозоїди не виявлені (т.1 а.с. 190-191).

Досліджено судом першої інстанції і висновок експерта № 9/727 від 13.10.2017, відповідно до якого пам`яті у мобільному телефоні «НТС» серед наявної та видаленої було виявлено інформацію щодо вмісту вхідних, вихідних та не прийнятих дзвінків, текстових повідомлень, веб-історії, повідомлень в мережі Інтернет, графічні та відео файли, а також файлів користувача, які наведені в електронному вигляді у файлах звіту. В пам`яті карти пам`яті з мобільного телефону «НТС» було виявлено відео та графічні файли, які були скопійовані на диски для лазерних систем зчитування, що додаються до висновку експерта, які переглянуті в судовому засіданні (т. 1 а.с. 207-211, 223).

Взято до уваги роздруківку в електронному та роздрукованому виді вхідних та вихідних дзвінків абонентів з мобільних терміналів, які користувались номером мобільного оператора НОМЕР_1 ( номер телефону ОСОБА_11 ) в період часу з 00 годин 00 хвилин 27.06.2017 року по 24 годину 00 хвилин 29.06.2017 року оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел», на отримання якої ухвалою Баришівського районнного суду Київської області від 23.07.2017 року було надано дозвіл (т. 3 а.с. 125, 171-181).

Проаналізовано судом першої інстанції і дані висновку судово-психіатричного експерта № 351 від 12.07.2017, згідно якого ОСОБА_6 в період інкримінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст. ст.19,20 КК України, в тому числі на тимчасовий розлад психічної діяльності, не страждав і не страждає. У нього мають місце розлади особистості за імпульсивним типом, він є психопатичною особистістю. Але розлади особистості в період інкримінованих йому діянь і на даний час перебували та перебувають у ОСОБА_6 в стані компенсації, тому в період інкримінованих йому діянь і теперішній час він міг та може усвідомлювати свої дії, передбачити їх наслідки і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_6 не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізу чи наркоманії у ОСОБА_6 не виявлено. Вживання алкоголю у нього носить характер побутового пияцтва. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту не перебував. Йому притаманна схильність до кримінальної поведінки, зневага до прийнятих в суспільстві морально-етичних норм, виражений егоцентризм, проблемність міжособистісного спілкування, зниження вольового контролю та переважання емоційної логіки в мотивації поведінки, які знайшли своє відображення в його поведінці в досліджуваній ситуації, але впливу на свідомість вони не здійснили (т. 1 а.с.182-185).
Таким чином, судом першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України та вмотивовано не прийняв до уваги показання обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочинів розцінивши таку позицію, як спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення та бажанням уникнути кримінальної відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про неправдивість показань потерпілої ОСОБА_11 , колегії суддів вважає безпідставними, оскільки наданні потерпілою показання є послідовними, логічними, містять відомі їй обставини кримінального провадження, будь-яких даних щодо недостовірності її показань матеріали провадження не містять, окрім того зазначені показання потерпілої в деталях обставин скоєння інкримінованих злочинів обвинуваченим, співпадають з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що 27.06.2017 потерпіла приїхала в с. Леляки, він її зустрів, пішли до нього в будинок, де до наступного ранку він здійснював з потерпілою статеві акти, зв`язував її, наносив, ударив, знімав на мобільний телефон.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення порядку визначення складу суду для розгляду кримінального провадження, встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що повторний розподіл кримінального провадження здійснено автоматизованою системою документообігу суду із дотриманням норм Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до положень ст. 35 КПК України, у зв`язку з звільненням судді у відставку.
Що стосується твердження захисника про упередженість суду, то наведені захисником в апеляційній скарзі обставини, що полягають у наданні прокурором під час розгляду справи 23 липня 2018 року письмових матеріалів в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, не є такими, що викликають сумнів в упередженості суду, та не можуть свідчити про їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого.
Посилання захисника на незаконність ухвали слідчого судді від 30.06.2017 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і як наслідок послідуючих ухвал суду про продовження строку запобіжного заходу у тримання під вартою обвинуваченому, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказані процесуальні рішення прийняті судом з дотриманням вимог КПК України.
Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що стороні захисту всупереч ст. 290 КПК України не були відкриті речові докази та диски із відеозаписом слідчих дій, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_33 та ОСОБА_34 про завершення досудового розслідування, останнім було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 19.10.2017, згідно якого ОСОБА_6 та його захисники були ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, про що останні засвідчили своїми підписами без будь-яких зауважень, більш того, захисник ОСОБА_34 додатково зазначив, що йому були відкритті речові докази в електронному виді. Також, в матеріалах справи міститься заява обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його, в присутності захисника, ознайомлено з відеозаписами слідчих дій (т. 1 а.с. 204, 220-221).
Також, на переконання колегії суддів є неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_35 та його захисника щодо визнання протоколу огляду місця події від 28.06.2017 неналежним та недопустимим доказом, оскільки як правильно встановив суд першої інстанції огляд місця події від 28.06.2017, проведений та оформлений у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, з додержанням ст. 237 КПК України. Учасниками, які брали участь у проведені огляду жодних доповнень до протоколуне вносилось, протокол підписаний без будь-яких зауважень, отже, отримані під час вказаної слідчої дії фактичні дані є допустимими доказами в даному кримінальному провадженні.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про допустимість, як протоколу обшуку від 28.06.2017 так і доказів, встановлених в ході проведення даного обшуку. Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де користувачем є ОСОБА_6 обшук проводився невідкладно, після його проведення, в порядку ст. 233 КПК України слідчий за погодженням із прокурором звернулись з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 29.06.2017 надано дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні по АДРЕСА_2 , де користувачем є ОСОБА_6 та вилучення речей і предметів, які мають доказове значення для кримінального провадження для запобігання можливому знищенню слідів кримінального правопорушення та подальшого проведення судових експертиз ( т. 1а.с.152). Отже проведення обшуку та отримання доказів, здійснювалось у порядку встановленому КПК України. Будь-яких порушень при проведенні та оформленні зазначеної слідчої дії, як судом першої інстанції так і колегією суддів не встановлено, а тому підстав вважати недопустимим доказом протокол обшуку від 28.06.2017, а також всіх похідних доказів, які були зібрані на його підставі, як про це зазначає захисник та обвинувачений, колегія суддів не вбачає.
Посилання захисника на те, що довідка Баришівської ЦРЛ від 28.06.2017, яка була покладена в основу висновок експерта № 83 від 11.08.2017, не є процесуальним документом та складена з порушеннями чинного законодавства, а тому висновок експерта, який ґрунтується лише на інформації вказаній в довідці є неналежним та недопустимим доказом, колегія суддів вважає неспроможними. Як вбачається з матеріалів провадження акушер-гінеколог проводив невідкладний огляд потерпілої, яку працівники поліції Баришівського відділення поліції 28.06.2017 привезли до Баришівської лікарні для виявлення та підтвердження наявності тілесних ушкоджень статевих органів, відомості встановленні на підставі такого огляду були відображені у довідці, яка засвідчена підписом лікаря, про що підтвердила потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції, а також свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , а тому вважати, що дана довідка була отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому є недопустимою чи неналежною, колегія суддів не вбачає. Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого та захисника, висновок експерта № 83 від 11.08.2017, яким було проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_11 , ґрунтуються на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, шляхом огляду потерпілої на наявність видимих тілесних ушкоджень, а також медичних документів, у тому числі оригіналу довідки Баришівської ЦРЛ із виявленими ушкодження статевих органів потерпілої акушер-гінекологом, що були об`єктом експертного дослідження. У висновку зазначено матеріали, які використовувались при проведенні експертизи, а також зазначено коли, де, ким та на якій підставі проведено експертизу, місце і час проведення експертизи. Експерт був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків чи розголошення даних досудового слідства чи дізнання. У ході дослідження було надано відповіді на всі поставлені на вирішення експертизи питання. Експертизу проведено кваліфікованим експертом, який має достатній експертний досвід роботи. Отже, експертне дослідження проведене із дотриманням процесуального порядку його призначення та проведення, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника в цій частині є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_35 адвоката ОСОБА_10 щодо визнання протоколу пред`явлення особи для впізнаннявід 28.06.2017 та проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та обвинуваченого від 30.06.2017 недопустимим доказом, на переконання колегії суддів є неспроможними. Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлення особи для впізнання 28.06.2017 проводилось в присутності двох понятих, за чотирма фотознімками, які не мали різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, з яких потерпіла ОСОБА_11 по фотокартці під номером 3, за рисам обличчя впізнала чоловіка, який вчинив над нею насильницькі статеві акти 28.06.2017 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , про що складено протокол, який як за формою так і змістом відповідає вимогам ст. ст. 228, 231 КПК України, отже зазначена слідча дія проведена та оформлена з дотримання вимог кримінального процесуального закону, а тому фактичні дані отримані під час пред`явлення особи для впізнанняє допустимими доказами в даному кримінальному провадженні.

Що стосується проведення слідчих експериментів за участю потерпілої та обвинуваченого від 30.06.2017, то, як правильно встановив суд першої інстанції зазначена слідча дія була проведена з дотриманням вимог ст. 240 КПК України. При її проведені, всім учасникам були роз`яснені їх права, про що вони поставили свої підписи у протоколах. Будь-яких порушень при проведенні слідчих експериментів 30.06.2017 за участю потерпілої ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено і порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 при повідомленні про підозру, з чим погоджується і колегія суддів.
Судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження також досліджувалось повідомлення захисників про те, що під час досудового розслідування на їх підзахисного чинився психологічний тиск та обґрунтовано встановлено, що такі твердження захисників не знайшло підтвердження, тим більше, що сам обвинувачений ОСОБА_6 будь-яких повідомлень про застосування до нього будь-якого насилля не заявляв, не надано таких даних і захисниками в апеляційній інстанції, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є непереконливими.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з декриміналізацію ст. 153 КК України та зміну диспозиції та санкції ст. 152 КК України, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Системний аналіз змісту статей 152 та 153 КК України в новій редакції, свідчить про те, що вони за своєю суттю розширюють межі злочинної поведінки в сексуальній сфері, передбачаючи відповідальність не лише у випадках застосування фізичного насильства або погрози його застосування, як було визначено кримінальним законом до внесення змін Законом №2227-VII від 06 грудня 2017 року, але й тоді, коли потерпіла сторона заперечує проти сексуального контакту, що прирівнюється до насильницької форми поведінки.
Тобто, внесені зміни до статей 152 та 153 КК України не свідчать про декриміналізацію жодних дій сексуального характеру, а навпаки, свідчать про те, що відбулась криміналізація певних дій сексуального характеру.
Отже, зазначені зміни не поліпшують становище винуватої особи, а фактично погіршують, тому в даному випадку підстави для застосування зворотної дії кримінального закону в часі відсутні, що повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі №166/1279/17 .
При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення.

Відповідає вимогам статті 65 КК України і призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, розмір якого обраний з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даних про особу обвинуваченого, який посереднього характеризується, не відшкодував потерпілій заподіяної шкоди, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав та врахував сприяння у розкритті злочину, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованих йому статей КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, з яким колегія суддів погоджується.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначені розміру моральної шкоди завданої потерпілій, суд першої інстанції, врахував, фізичний біль та стражданням потерпілої, яких вона зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї обвинуваченим ОСОБА_6 , погіршення її здоров`я після фізичних знущань, втрати душевної рівноваги та глибокої душевної травми, а також висновок соціально-психологічного дослідження № 25-10-17 від 25 жовтня 2017 року, та обґрунтовано дійшов висновку про задоволення цивільного позову потерпілої та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 473600 гривень.
Отже, розмір визначеної судом першої інстанції моральної шкоди стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_11 , відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат та є спів розмірним завданій шкоді, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника щодо відсутності доказів на підтвердження суми моральної шкоди завданої потерпілій, колегія суддів вважає безпідставним.
Підстав для змінити чи скасування оскаржуваного вироку суду та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, як про цеставлять питання в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник,колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405,405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_35 та його захисникаОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Баришівського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3