ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2582/21 Справа № 208/4332/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000170 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 24.09.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 жовтня 2021 року включно, з визначенням застави у сумі 68 100 грн. 00 коп.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Також суд зазначив, що оскільки обвинувачений вдівець, а також те, що до суду не надано доказів наявності на утриманні неповнолітніх дітей, тобто він не має міцних соціальних зв`язків та при наявності обґрунтованої підозри та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про існування ризику втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Крім того, суд взяв до уваги чисельність фактів притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності майнової спрямованості, а також, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим під час іспитового строку, а отже може вчинити новий злочин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та застосувати стосовно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що суд формально розглянув клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. На думку захисника в клопотанні не наведено жодних фактів наявності ризиків. Крім того, суд не врахував, що обвинувачений має постійне місце проживання та роботи, проживає з непрацездатною матір`ю, утримує її та неповнолітню доньку, тобто має міцні соціальні зв`язки. Також обвинувачений перебуває на замісній терапії метадоном, має хронічні захворювання та має лише одну нирку. Зазначає, що в умовах тримання під вартою ОСОБА_7 не отримує належної медичної допомоги і його стан здоров`я погіршується, водночас потерпілий не з`являється в судові засідання, цивільний позов не заявляв, а викрадений обігрівач, вартість якого 741,68 грн., повернутий потерпілому. Злочин не спрямований проти життя та здоров`я особи, його винуватість не підтверджується доказами, а сам обвинувачений не має наміру переховуватись від правосуддя чи впливати на потерпілого, тому вважає, що обвинуваченому можливо обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт у нічний час.

Позиції учасників судового провадження.
Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомленні належним чином, від захисника надійшло клопотання про розгляд скарги без її участі, від обвинуваченого клопотань про його особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема і з огляду на суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, а також, що злочин, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком. Таким чином, будучи повідомленим про наслідки порушення іспитового строку, а саме вчинення злочину в період випробувального терміну, ОСОБА_7 може ухилятись від суду.

Про ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень свідчить факт неодноразового притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності., а також обвинувачення у вчиненні злочину під час випробувального терміну.

Як слідує з оскарженої ухвали, суд першої інстанції врахував, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що останній вдівець, відсутність доказів наявності на утриманні неповнолітніх дітей та дійшов висновку, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про неврахування відомостей про особу обвинуваченого, його сімейний стан, а також про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України такого ступеню, яким неможливо запобігти, окрім як тримання ОСОБА_7 під вартою, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини враховані судом першої інстанції та враховуються апеляційним судом, проте ризики встановлені в ухвалі суду, підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами і для їх запобігання та для забезпечення належної процесуальної поведінки, даних про особу обвинуваченого є недостатньо. Також стороною захисту не надано належних та достовірних відомостей про стан здоров`я обвинуваченого, який би перешкоджав його тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи захисника про недоведеність обвинувачення, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу, оскільки вирішення питання доведеності або не доведеності обвинувачення є завданням судового розгляду кримінального провадження по суті та у випадку встановлення необґрунтованості обвинувачення суд має постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 перебуває під вартою, з урахуванням досудового розслідування та судового розгляду з 20 травня 2021 року, що не є надмірним та свавільним утриманням під вартою.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4