Ухвала

19 січня 2022 року
м. Київ
справа № 761/13616/14-к
провадження № 51-105ск19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 24 грудня 2021 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК

та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції прокурору було зазначено

про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції.Крім того, звернуто увагу прокурора ОСОБА_4 на те, щоневідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження і надання їм своєї оцінки не є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав зміни до касаційної скарги, перевіривши зміст

яких, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 24 грудня

2021 року недоліки касаційної скарги прокурор не усунув.
Так, прокурор ОСОБА_4 посилаючись у змінах до касаційної скарги на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, так і не навів відповідного обґрунтування щодо незаконності оскарженого судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на відповідні положення статей 370, 412, 413 і 419 КПК у їх взаємозв`язку, що тягнуло б за собою обов`язкове скасування рішення апеляційного суду. Натомість,

як убачається зі змін до касаційної скарги, прокурор повторно вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку,

що відповідно до вимог ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прокурор ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом

з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3
Судді: