Справа № 496/2807/21
Провадження № 1-кс/496/1024/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м.Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000079 від 20.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 388 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням. Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні відділення № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», яке знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селище міського типу Авангард, вулиця Базова, будинок № 20 (територія товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-товарний ринок»), уклав з вищевказаним відділенням банку (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_5 ) кредитний договір № 268 М, на підставі якого отримав в кредит грошові кошти у сумі 45 600 доларів США на споживчі цілі, що на момент укладення договору згідно курсу Національного Банку України складало 230 280 гривень. З метою забезпечення отриманого кредиту, між ОСОБА_4 та відділенням № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк» (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_5 ) 28.04.2007 року було укладено договір застави автотранспорту № 268 MZA, відповідно до якого, ОСОБА_4 як заставодавець, передав рухоме майно, а закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», в якості заставоутримувача прийняло в заставу автотранспорт, а саме: вантажний силовий тягач марки «IVECO MAGTRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) та напівпричіп у вигляді цистерни - харчової « ОСОБА_6 » (кузов № НОМЕР_2 ). Разом з тим, 04 червня 2007 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні відділення №37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», яке знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, селище міського типу Авангард, вулиця Базова, будинок № 20 (територія товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово- товарний ринок»), уклав з вищевказаним відділенням банку (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_5 ) кредитний договір № 334М, на підставі якого отримав на споживчі цілі в кредит грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, що на момент укладення договору згідно курсу НБУ складало 202 000 гривень. З метою забезпечення отриманого кредиту, 04.06.2007 року між ОСОБА_4 та відділенням № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» (в особі начальника відділу мікрокредитування № 2 ОСОБА_5 ) укладено договір застави автотранспорту № 334MZA, відповідно до якого, ОСОБА_4 як заставодавець, передав транспорт, а закрите акціонерне товариство «Приват Банк», як заставоутримувач, прийняло в заставу автотранспорт, а саме: вантажний силовий тягач марки «Е IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_4 ). Отримавши за цими двома кредитними договорами грошові кошти на загальну суму 85 600 доларів США, що на момент укладення договору згідно курсу Національного Банку України складало 432 280 гривень, ОСОБА_4 продав вказані автотранспортні засоби, які одночасно ним же були передані у банківську заставу ОСОБА_7 . Так, 15.11.2007 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 договір № 28 купівлі - продажу транспортних засобів - вантажного силового тягача марки «IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) та рефрижератора марки «FRUEHAUF» (кузов № НОМЕР_5 ). Відповідно до цього договору купівлі - продажу, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_7 придбав транспортні засоби, які на той час вже перебували в банківській заставі в якості забезпечення кредиту, отриманого ОСОБА_4 від 28.04.2007 року за вищевказаним договором. За відчуження цих транспортних засобів ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 85 000 доларів США, зазначивши у пункті 1.2 вказаного договору купівлі - продажу про відсутність прав третіх осіб на відчужені згідно цього договору транспортні засоби та відсутність будь-яких обставин, які б могли стати підставою для вибуття цих транспортних засобів з володіння покупця. Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 85 000 доларів США за продаж вищевказаних транспортних засобів, ОСОБА_4 використав отримані гроші на свій розсуд, але заборгованість по кредиту ЗАТ «ПриватБанк» не повернув. Аналогічно, таким же шляхом, 15.11.2007 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі - продажу № 29, відповідно до якого ОСОБА_7 придбав вантажний силовий тягач марки «Е IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_4 ), які на той час вже перебували під заставою закритого акціонерного товариства «Приват Банк» на підставі кредитного договору від 4 червня 2007 року № 334MZA. За відчуження цих транспортних засобів ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 98 000 доларів США, зазначивши у пункті 1.2 вказаного договору купівлі - продажу про відсутність прав третіх осіб на відчужені згідно цього договору транспортні засоби та відсутність будь-яких обставин, які б могли стати підставою для вибуття цих транспортних засобів з володіння покупця. Отримавши гроші ОСОБА_4 , використав їх на власний розсуд, а заборгованість по кредиту ЗАТ «ПриватБанк» не повернув. У подальшому, зазначені транспортні засоби, а саме: вантажний силовий тягач марки «IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ), вантажний силовий тягач марки « IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) та напівпричіп рефрижератор «SAMRO SR334» (кузов № НОМЕР_6 ) на підставі довідок - рахунків, виданих фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , без згоди відділення № 37 Південного головного регіонального управління закритого акціонерного товариства «Приват Банк», були зареєстровані в реєстраційно-екзаменаційному відділі № 1 управління державної автомобільної інспекції ГУ МЕС України в Одеській області. Виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_4 було виконано в повному обсязі всі умови договору купівлі-продажу автомобілів та право власності передано ОСОБА_7 , що підтверджує відсутність шкоди потерпілому, але ОСОБА_4 своїми діями порушив договіра № 545 MEAZA від 16 листопада 2007 року та договір №544 MEAZA від 16 листопада 2007 року, продавши зазначені автомобілі ОСОБА_7 на відчуження яких було накладено заборону та без дозволу Южного ГРУ «ПриватБанку», а на момент купівлі -продажу транспортні засоби вже були заставними. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: 06.06.2007 року за № 5087193 зареєстровано обтяження на транспортний засіб IVECO MAGIRUS» (кузов № НОМЕР_1 ) на підставі договору застави автотранспорту від 28.04.2007 року, обтяжував ЗАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_4 , а також, 19.06.2007 року за № 5165987, зареєстровано обтяження на транспортний засіб IVECO EUROSTAR» (кузов № НОМЕР_3 ) на підставі договору застави автотранспорту від 04.06.2007 року, обтяжував ЗАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у незаконних діях щодо заставленого майна, на яке встановлено обтяження права користуватися таким майном. 15.01.2011 року відносно ОСОБА_4 слідчим ОСОБА_9 винесене постанову про притягнення його як обвинуваченого та оголошено в розшук. 24.02.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області, винесено постанову про обрання запобіжного заходу - затримання та доставку в суд під вартою, для обрання міри запобіжного заходу. 04.03.2014 до відділу Укрбюро Інтерполу ГУМВС України в Одеській області було скеровано запит щодо перевірки отриманої інформації про те, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає на території Франції за адресою: АДРЕСА_1 і являється громадянином цієї держави. 31.07.2012 року каналами Інтерполу ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук, та в обліках Генерального секретаріату Інтерполу на вказану особу опубліковано «червону картку» А-5015/7-2012. За повідомленням Національного центрального бюро Інтерполу в Італії 01.03.2014 року ОСОБА_4 , було затримано в м. Венеція. В зв`язку з отриманою інформацією та встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України компетентним органам Італійської Республіки було скеровано клопотання про видачу правоохоронним органам ОСОБА_4 для притягнення його до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження. Так, 04.03.2014 старшим слідчим Овідіопольського РВ ГУМВС України ОСОБА_10 до Овідіопольського районного суду Одеської області було скеровано погоджене прокурором клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 05.03.2015 слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнив (ухвала слідчого судді № 09/875/14-к). 15.10.2014 року каналами Інтерполу Риму було направлено листа в якому інформує, що згідно декрету Міністерства юстиції країни Італії від 13.10.2014 року в екстрадиції ОСОБА_4 між країнами відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 згідно процедури адміністративного органу влади Франції було визнано особою, яка має статус біженця за рішенням суду від 01.10.2014 та відміні не підлягає.
В ході досудового розслідування встановлено, що в діяннях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбачені ч. 1 ст. 388 КК України, в зв`язку з чим, кваліфікацію вчиненого правопорушення раніше повідомленої підозри за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 190 КК України, що кваліфікується як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах було перекваліфіковано та 03.02.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у незаконних діях щодо заставленого майна, на яке встановлено обтяження права користуватися таким майном. Наявність у підозрюваного ОСОБА_4 відсутності судимості, не спростовує його причетності до інкримінованого йому злочину, передбаченому ст. 388 КК України, але суперечить вимогам ст. 183 КПК України, так як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. За викладених вище обставин у сукупності, саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі не відповідає меті його застосування, що передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.
Прокурор до судового засідання не з`явився.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Враховуючи наведене, клопотання про зміну запобіжного заходу слід розглядати згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Важливою умовою під час розгляду є участь особи, за клопотанням якої здійснюється судове провадження, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні.
Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.
Разом з тим, особі, за клопотанням якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, прокурор, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив суд, клопотання або заяви не надходили.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Аналізуючи викладене, вбачається, що на час розгляду клопотання, заявлені прокурором, вимоги не підтримуються, а тому клопотання слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. керуючись ст.193, 200 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000079 від 20.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 388 КК України залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1