Справа № 344/3123/21
Провадження № 11-кп/4808/464/21
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000419 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Львів, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, неодружену, непрацюючу, з середньою-спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше судиму:

- 28.11.2014 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ч.1 ст.307,ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, із застосуванням ч.1 ст.69, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

- 31.08.2020 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за наступних обставин.

Так, 15.09.2020, близько 17 год 37 хв, ОСОБА_8 зайшла до приміщення магазину «Велмарт», який знаходиться по вул.Є.Коновальця, 221, у м. Івано-Франківську, де побачила на полицях виставкових стелажів товарно-матеріальні цінності, після чого в останньої виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, користуючись тим, що поруч нікого не було та за її діями ніхто не спостерігав, таємно викрала із виставкових стелажів наступні товарно-матеріальні цінності: упаковку кави «Кава Голд Розчинна 120г Економ Пакет Нескафе», вартістю 103,29 грн без ПДВ, упаковку кави «Кава Монарх Розчинна 200г Економ Пакет Якобз», вартістю 180,18 грн без ПДВ, упаковку кави «Кава Монарх Інтенс Мелена Смажен 225г М/у Якобз» вартістю 77,65 грн без ПДВ, пляшку «Бальз Опол 3 хвилини Дива ГустМіцн 200мл Пантін», вартістю 71,65 грн без ПДВ, два шоколадних батончики «Батончик шоколадний Супер 3*37,5г Снікерс» загальною вартістю 42,15 грн без ПДВ за дві одиниці, пляшку «ГельД/гоління Ультра Чорний 200мл Нівея» вартістю 84,78 грн без ПДВ, пляшку «Шамп 3в1 Злиття ЗПрир Зміцн Блиск 360мл Пантін», вартістю 75,37 грн без ПДВ, дві упаковки «Зубна паста Відбілююч Д/чугл Зуб 75мл Сенсодін» загальною вартістю 126,73 грн без ПДВ за дві одиниці, пляшку «Шампунь Біо Теч Рестор Д/чугВол 400мл ГліссКу», вартістю 69,44 грн без ПДВ «Дезодорант Вайтвотер 50мл Твердий ОлдСпайс», вартістю 58,88 грн без ПДВ, пляшку «Антиперспірапт Екстразахист Чол 50мл Твер Дав», вартістю 58,57 грн без ПДВ, упаковку «Чай Ексклюз Ган Паудер Зел Дріб 25* 1,5г Мономах», вартістю 20,82 грн без ПДВ, які заховала до сумки, яку мала при собі.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_8 із викраденим майном, пройшовши касову зону та не оплативши його вартість, покинула приміщення магазину «Велмарт», однак в подальшому була зупинена працівниками охорони на прилеглій території біля магазину, при цьому маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_8 спричинила ТОВ «ФУДКОМ» майнову шкоду на загальну суму 969,51 гривень.

Не погодившись з вказаним вироком суду, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок та ухвалити новий, яким пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, застосувавши положення ч.1 ст. 69 КК України, обрати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 185 ч.2 КК України штраф або застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що вирок суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме судом допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом не в повній мірі враховані обставини, які пом`якшують покарання, передбачені у ст. 66 КК України, зокрема, що ОСОБА_8 вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також негативно ставиться до вчиненого, відшкодувала заподіяну шкоду шляхом повернення майна, потерпілий по справі цивільного позову не заявляв та жодних майнових претензій до неї не має. Також судом не в повній мірі враховано стан здоров`я ОСОБА_8 , а саме те, що вона перенесла операцію у зв`язку з переломом стегна і в даний час змушена пересуватись на милицях.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність її вини та кваліфікація її дій за статтею КК України, за якою вона визнана винуватою, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 вказує на те, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та її особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку, суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винної, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відсутність претензій матеріального характеру у потерпілого, думку прокурора.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття обвинуваченої у вчиненому.

При цьому, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачена раніше судима за вчинення, в тому числі, корисливих злочинів, покарання за попереднім вироком виконала повністю, її вік, майновий стан, стан здоров`я, те, що на обліку у лікаря психіатра не перебуває, в 2010 році отримувала стаціонарну наркологічну допомогу, згідно висновку судово-психіатричного експерта №36/2021 ОСОБА_8 психічними розладами не страждає і не страждала на період часу, що відноситься до інкримінованих їй протиправних дій, виявляє ознаки РПП, внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на даний час на замісному режимі препаратом метадон (контрольована залежність); на період часу, що відноситься до інкримінованого їй злочину перебувала в стані і перебуває на даний час, при якому здатна в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує,

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді Івано-Франківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 26.07.2021 року, з якого слідує, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на порушника обов`язків, відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України. (а.п.35-36).

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається захисник обвинуваченої та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченої.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 звертали увагу на те, що стан здоров`я обвинуваченої свідчить про необхідність пом`якшення призначеного їй покарання, оскільки остання внаслідок неправильно зрослого перелому стегна змушена пересуватись на милицях та потребує подальшого лікування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки №2479 від 10.12.2021 року ОСОБА_8 страждає на невірно консолідований перелом правого стегна з кутовим зміщенням, у зв`язку з чим їй рекомендовано спостереження у травматолога в поліклініці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України і пом`якшення покарання можливо тільки за умови застосування вимог ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Разом з тим, вищевказаний стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_8 не свідчить про необхідність застосування до неї вимог ст.69 КК України, оскільки вказана норма закону може бути застосована тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винної, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкцій ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування ст. 75 КК України у даному конкретному випадку є неможливим та таким, що не відповідає обставинам провадження та особі обвинуваченої.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному ж випадку, враховуючи суспільну небезпеку скоєного злочину, спосіб вчиненого умисного корисливого злочину, а також те, що обвинувачена раніше неодноразово судима за вчинення, в тому числі, корисливих злочинів, визнання нею вини, її щире каяття у вчиненому, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливе виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 за умови застосування вимог ст.75 КК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що умовне звільнення від відбування покарання не може бути застосовано до особи, яку засуджено до арешту, а призначення іншого більш суворого виду покарання у виді позбавлення волі є неможливим, оскільки істотно погіршує становище обвинуваченої.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини неможна вважати такими, що свідчать про необхідність пом`якшення покарання або звільнення від відбування покарання, оскільки покарання призначене обвинуваченій судом першої інстанції є законним та справедливим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_8 за станом здоров`я не має можливості відбути призначене їй покарання у виді арешту.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування, що дозволяє ОСОБА_8 пройти відповідний медичний огляд та отримати висновок лікарсько-консультативної комісії щодо наявності захворювання, яке є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання та необхідності звільнення від його відбування з випробуванням, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення чи звільнення від відбування покарання, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5