УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

28.12.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0003479 від 28.06.2017 (об`єднаного з кримінальним провадженням під №0000794 від 06.10.2021), за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Так, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 17.11.2021 востаннє продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» строком до 15.01.2022.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 під вартою, оскільки даний строк спливає 15.01.2022, проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Крім того інкримінований обвинуваченому злочину, пов`язаний із заволодінням чужим майном, поєднаний із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_6 у свою чергу обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, за санкцією одного з яких можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинувачених, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинувачених у разі підтвердження обставин встановлених органом досудового розслідування; відсутність відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинувачених, з огляду на відсутність зокрема у ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання на території м. Херсона, а також сім`ї; наявність офіційного місця роботи, що слугувало б запобіжником до пошуку незаконних джерел прибутку та певним запобіжником для пошуку незаконних джерел доходів; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинувачених, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинувачених під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що стан їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення; крім того судовий розгляд не завершено по об`єктивних причинах. Крім того, судом враховується та обставина, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, відбувши покарання за останнім вироком, вчинив новий злочин, до затримання був схильний до вживання спиртного, підтримував зв`язки з раніше судимими особами. ОСОБА_6 , зі свого боку, будучи особою обвинуваченою у вчиненні ряду інших кримінальних правопорушень, розгляд кримінального провадження щодо яких не завершено судом, знову визнаний обвинуваченим у вчиненні нового тяжкого злочину, пов`язаного з нападом на потерпілу особу, що свідчить про схильність до продовження протиправної діяльності.

Отже, суд приходить до висновку, що запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , тяжкості злочинів, які їм інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ними процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 25 лютого 2022 року).

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на 60 днів до «25» лютого 2022 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, на 60 днів до «25» лютого 2022 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1