провадження 1-кс/462/353/22
У Х В А Л А

18 лютого 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши заяву слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_2 про самовідвід,

в с т а н о в и в :

на розгляд Залізничного районного суду м. Львова надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 21.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000017 від 14.01.2020 року про вчинення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України.
Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 15.02.2022 року для розгляду даної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_2

17 лютого 2022 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_2 заявила самовідвід від розгляду покликаючись на те, що ознайомившись із матеріалами скарги, встановлено, що ОСОБА_3 оскаржує постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про закриття кримінального провадження № 0000017 від 14.01.2020 року про вчинення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України. Вказує, що у період з 1997 р. по 2002 р. навчалася з ОСОБА_4 на одному курсі юридичного факультету Львівського національного університету ім. І. Франка та на теперішній час перебуває з ним у товариських відносинах, що може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого судді.
17 лютого 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді ОСОБА_1 передано для розгляду заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали скарги, заяву про самовідвід, суд виходить з такого.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України, обставиною, що виключає можливість участі слідчого судді в кримінальному провадженні, є наявність обставин, що викликають сумніви у його неупередженості

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді, зокрема, такими випадками є: у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В обґрунтування своєї заяви про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_2 вказує про товариські відносини із суддею ОСОБА_4 , з яким вони проходили навчання на одному курсі юридичного факультету Львівського національного університету ім. І. Франка у період з 1997 р. по 2002 р., на переконання суду, не є обставинами, які вказують на заінтересованість, необ`єктивність або упередженість слідчого судді ОСОБА_2 , оскільки факт особистого знайомства та спільного навчання, що закінчилось у 2002 році не може бути підставою для відводу слідчого судді у справі, що визначений для розгляду справи та діє в межах та на підставі законодавства України.

Відтак, у поданій заяві про самовідвід не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, що передбачені нормами КПК України, подана заява не містить належних обґрунтувань та мотивів відводу.

Будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість чи необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_2 , її безсторонність, недопустимість її участі як слідчого судді у розгляді скарги ОСОБА_3 , що відповідно до вимог ст. 75, 76 КПК України є підставами для самовідводу - відсутні.

Таким чином, за відсутності підстав відводу, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 370, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду матеріалів скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові від 21.10.2020 року про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст судового рішення складений 18 лютого 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1