Справа № 301/323/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2021 р. Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в приміщенні Іршавського районного суду Закарпатської області матеріали кримінального провадження №0000489 від 26.03.2013 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 12 листопада 2008 року у невстановлений час, знаходячись в середині приміщення - Ільницької сільської ради Іршавського району, що розташована за адресо: Іршавський район с.Ільниця, вул.Гагаріна, 24, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого отримання у власність будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, та передбачаючи реальну можливість настання суспільно - небезпечних наслідків від вчинених нею дій, бажаючи їх настання, підробила заяву від імені ОСОБА_8 , про скасування та відміну заповіту даного ним 31 січня 2008 року у зв`язку з сімейними обставинами та заяву від імені ОСОБА_9 , про скасування та відміну заповіту даного нею 31 січня 2008 року у зв`язку з сімейними обставинами.

Підробка ОСОБА_3 заяви від імені ОСОБА_8 , про скасування та відміну заповіту даного ним 31 січня 2008 року у зв`язку з сімейними обставинами та заяви від імені ОСОБА_9 , про скасування та відміну заповіту даного нею З1 січня 2008 року у зв`язку з сімейними обставинами підтверджується висновком експерта Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області за № 15/486 від 22 серпня 2013 року, згідно якого рукописний текст у заяві про скасування попереднього заповіту від імені ОСОБА_9 , від 12 листопада 2008 року, виконаний ОСОБА_3 , рукописний текст у заяві про скасування попереднього заповіту від імені ОСОБА_8 , від 12 листопада 2008 року, виконаний ОСОБА_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.358 КК України, тобто - підроблення документу, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Окрім того, 21 квітня 2010 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою використання підроблених документів для подальшого заволодіння шахрайським шляхом будинком АДРЕСА_3 , з метою привласнення вказаного вище будинку та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, подала вказані заздалегідь підроблені документи державному нотаріусу Іршавської нотаріальної контори ОСОБА_10 , а саме: заповіт від імені ОСОБА_9 , від 12 листопада 2008 року, в який внесла завідомо неправдиві відомості, про те що нібито ОСОБА_9 , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: «Усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося _житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », який секретар виконкому Ільницької сільської ради Іршавського району ОСОБА_4 зареєструвала в журналі реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №318 та заповіт від імені ОСОБА_8 , від 12 листопада 2008 року, в який внесла завідомо неправдиві відомості, про те що нібито ОСОБА_8 , на випадок його смерті зробив таке розпорядження: «Усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося Ѕ житлового будинку за адр АДРЕСА_3 к №13, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що він за законом матиме право, зап ОСОБА_3 рі ІНФОРМАЦІЯ_1 ження» який секретар виконкому Ільницької сільської ради Іршавського ра ОСОБА_4 Н.І. зареєструвала в журналі реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №319.

На підставі поданих заздалегідь підроблених докуме ОСОБА_3 М.Д. 21 жовтня 2010 року, отримала від Державного нотаріуса Іршавської державної кон ОСОБА_10 Л.М. свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за №№ 1-1026, 1-1027.

У подаль ОСОБА_3 М.Д., бажаючи довести свої злочинні дії до кінця, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та бажаючи їх настання, шляхом обману та зловживаючи довірою, з метою привласнення вказаного вище будинку та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, подала вказані заздалегідь підроблені документи у комунальне підприємство Іршавське бюро технічної інвентаризації, за адресою м. Іршава, вул. Гагаріна, 60.

На підставі поданих заздалегідь підроблених документів та отриманих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, отримала в комунальному підприємстві Іршавському бюро технічної інвентаризації свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адр АДРЕСА_3 а, 13, і таким чином використала завідомо підроблені документи.

12 листопада 2008 ОСОБА_3 рівна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння шахрайським шляхом будинком, що розташований за адр АДРЕСА_3 а, 13, який згідно заповітів від 31 січня 2008 року від і ОСОБА_9 лівн ОСОБА_8 овича, заповід ОСОБА_6 овичу, з метою привласнення вказаного вище будинку та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, подала заздалегідь підроблені документи державному нотаріусу Іршавської нотаріальної кон ОСОБА_10 Л.М., а саме: заповіт від і ОСОБА_9 лівни, від 12 листопада 2008 року, згідно якого ні ОСОБА_9 лівна, на випадок її смерті зробила таке розпорядження: «Усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося Ѕ житлового будинку з АДРЕСА_3 удинок №13, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_3 Д ІНФОРМАЦІЯ_1 народження», який секретарем виконкому Ільницької сільської ради Іршавсько ОСОБА_11 Савко ТІЛ. зареєстрований в журналі реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №318 та заповіт ОСОБА_8 Дмитровича, від 12 листопада 2008 року, згідно яког ОСОБА_8 Дмитрович, на випадок його смерті зробив таке розпорядження: «Усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося Ѕ житлового буди АДРЕСА_3 ка, будинок №13, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що він за законом матиме ОСОБА_3 Ма ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження», який секретарем виконкому Ільницької сільської ради Ірша ОСОБА_4 йону Савко Н.І. зареєстрований в журналі нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради за №319, хоч ОСОБА_9 асія ОСОБА_8 Іван Дмитрович вказані заповіти н ОСОБА_3 и на Линьо М.Д. та не підписували.

21 жо ОСОБА_3 року Линьо М.Д., ввівши в оману Державного нотаріуса Іршавської державної нотарі ОСОБА_10 Плетньову Л.М., зловживаючи довірою останньої, яка не знала та не могла зн ОСОБА_3 дані Линьо М.Д. заповіти, від 12 листопада 2008 ОСОБА_8 ені ОСОБА_9 та Трикур А.В., є підробленими, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які зареєстровані в реєстрі за№№ 1-1026, 1-І027.

На підставі поданих заздалегідь підроблених документів та отриманих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, отримала в комунальному підприємстві Іршавському бюро технічної інвентаризації свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок, що розташова АДРЕСА_3 мсомольська, 13, і таким чином використала заздалегідь підроблені документи, внаслідок чого набула на вказане майно право власності.

Вказаними проти ОСОБА_3 іями Линьо М.Д. спричини ОСОБА_6 хайлу Івановичу матеріальну шкоду.

03 вересня 2021 рок ОСОБА_3 чена Линьо М.Д. у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття справи.
Після роз`яснення їй суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідків задоволення її клопотання ОСОБА_3 чена Линьо М.Д. підтримала заяву про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та надала свою згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, вказала, що не визнає своєї вини у інкримінованих злочинах, які не вчиняла, наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй зрозумілі.

Захисник о ОСОБА_7 Данканич В. ОСОБА_6 лий Трикур М.І. не заперечили проти задоволення клопотання.

Прокурор вважає, що заява обвинуваченої про застосування строків давності підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 286 КПК України суд негайно має розглянути таку заяву та задовольнити її у разі настання строків давності притягнення до кримінальної відповідальності закрити провадження у справі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши надані сторонами докази у обгрунтування позицій, суд вважає, що вказана заява ОСОБА_3 еної Линьо М.Д. підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно неї - закриттю з підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як вбачається із матеріалів кримінально ОСОБА_3 ення Линьо М.Д. обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вона вчинила 12 листопада 2008 року, та передбачене ч.4 ст.358 КК України відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вона вчинила 21 квітня 2010 року.

Відповідно до ст.12 КК України:
-кримінальне правопорушення (на час скоєння), передбачене ч.1 ст.358 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу до 70 неоподаткованих мінімумів, або арешту до 6 місяців, або обмеження волі до 3 років;
-кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів, або арешту до 6 місяців, або обмеження волі до 2 років;
-кримінальне правопорушення (на час скоєння), передбачене ч.3 ст.190 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років.
Згідно вимог ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності якщо з дня скоєння нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, а також десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Отже, визначені ст. 49 КК України строки давнос ОСОБА_3 ення Линьо М.Д. до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України мин ОСОБА_3 ьому Линьо М.Д. не заперечувала проти застосування до неї звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, обвинувачена в судовому засіданні наполягала на розгляді її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що вона розуміє як суть обвинувачення, так і підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Водночас, частиною 5 статті 74 КК України передбачено можливість за вироком суду звільнення особи від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Отже, із аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що звільнення від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч. 5 ст. 74 вказаного Кодексу.

Таким чином, невизнання обвинуваченою вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених Законом випадках за умови роз`яснення судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності, та роз`яснення права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання про таке звільнення (висновок Верховного Суду від 17.09.2019 року справа 202-3148-16-к).

Підстав для не застосування строку давності у даному кримінальному провадженні, визначених ч. 5 ст. 49 КК України судом не встановлено, як і не встановлено підстав для зупинення чи переривання строків давності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви, з огляду на те, що з моменту скоєння кримінальних правопорушень минули строки визначенні ст.49 КК України, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що заява обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак заяву слід задовольни ОСОБА_3 нити Линьо М.Д. від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченої, що є недопустимим.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 1- кс 13, від 19 березня 2015 року № 5-1кс 15, постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року № 659/234/16-к.
При цьому суд зазначає, що до обвинувального акту додано цивільний поз ОСОБА_6 ого Трикур М.І. з урахуванням уточнень про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, де цивільним ОСОБА_3 чем є Линьо М.Д.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ч. 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення ОСОБА_3 ення Линьо М.Д. від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позо ОСОБА_6 го Трикур М.І. в частині позо ОСОБА_3 до Линьо М.Д. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст.129 КПК України у випадку постановлення вироку чи хвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказаний цивільний позов який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні в ча ОСОБА_3 г до Линьо М.Д., підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з чим суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення цивіль ОСОБА_3 у до Линьо М.Д. в порядку цивільного судочинства.

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню в загальній сумі 2892 грн. 24 коп. - підлягаю ОСОБА_3 Марії Дмитрівни в пропорційному співвідношені в сумі 1446 грн. 12 коп.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 284, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 Марії Дмитрівни про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000489 від 26.03.2013 ОСОБА_3 Марії Дмитрівни за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, закрити.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 1446 (одна тисяча чотириста сорок шість) гривень 12 коп. -

Цивільний поз ОСОБА_6 хайла Івановича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в частині пред`яв ОСОБА_3 Марії Дмитрівни, залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу його право на пред`явлення поз ОСОБА_12 Мирії Дмитрівни в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000489 від 26.03.2013, що запаковані в білий конверт та опечатані печаткою суду (згідно опису), а саме:
- ори ОСОБА_9 іту Трикур А.В. від 31.01.2008 року;

- ори ОСОБА_8 іту Трикур І.Д. від 31.01.2008 року;

- ори ОСОБА_9 іту Трикур А.В. від 12.11.2008 року;

- ори ОСОБА_8 іту Трикур І.Д. від 12.11.2008 року;

- ОСОБА_9 яви Трикур А.В. від 12.11.2008 року про скасування попереднього заповіту;

- ОСОБА_8 яви Трикур І.Д. від 12.11.2008 року про скасування попереднього заповіту;

- журнал реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради, розпочатий в 2005 році та закінчений 01.02.2008 року, на 102 аркушах;

- журнал реєстрації нотаріальних дій виконкому Ільницької сільської ради, розпочатий 04.02.2008 року та закінчений 09.03.2011 року, на 102 аркушах;

- учнівський зошит зі Скотарства;

- Витяг про державну реєстрацію прав від 08.11.2010 року;

- Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.10.2010 року;

- Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.08.2010 року;

- Витяг про державну реєстрацію прав від 12.11.2010 року;

- замовлення №744 від 25.06.2010 року;

- 10 аркушів з учнівського зошиту в клітинку;

- з

-

- справа Ільницької сільради №04-28 "Видаткові ордера та підтвердження про оприбуткування

бланків свідоцтв" на 33 аркушах;

-

- Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.02.2005 року;

- Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.04.2005 року;

- ОСОБА_8 ка НОМЕР_1 .Д. №;

- Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.04.2005 року:

- ОСОБА_8 ка Трикура І.Д. б/н від 15.12.1970 року,

залишити при матеріалах кримінальної справи № 301/323/17.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Іршавського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1 О.Б.Гичка