Номер провадження: 11-сс/813/119/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000716 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 року було задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000716 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Мерседес Е220» з номерними знаками НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт №ZBI НОМЕР_2 , яке було вилучено у ході огляду місця події від 03.12.2021року.
Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував тим, що автомобіль «Мерседес Е220» з номерними знаками НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт №ZBI НОМЕР_2 , є майном, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та являється його предметом.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що:
-слідчий суддя неповно дослідив обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення питання про арешт майна, оскільки будь-яких відомостей стосовно можливості підробки технічного паспорту чи VIN коду автомобіля дізнавачем до клопотання не надано;
-клопотання про арешт майна до суду спрямовано лише 07.12.2021 року, тобто з порушенням строку ч.5 ст.171 КПК України;
-слідчий суддя розглянув клопотання без виклику власника майна.
На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді від 09.12.2021 року про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Прокурор та захисник ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.
Так, у клопотанні слідчого зазначено,що 03.12.2021 року до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт старшого сержанта поліції ОСОБА_11 про те, що 03.12.2021 року за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська 1, ним було зупинено автомобіль Мерседес Е220 з номерними знаками ОСОБА_12 НОМЕР_3 та під час перевірки документів у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено посвідчення водія з явними ознаками підробки (ЖЕО №20955 від 03.12.2021)

Дані щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000716 від 04.12.2021р за ч.4 ст. 358 КК України.

Для здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні призначено дізнавача СД відділення поліції №3 районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_8

03.12.2021 р. слідчим з метою швидкого виявлення доказів у кримінальному провадженні було прийнято рішення про проведення огляду місця події, як самого місця затримання так і транспортного засобу, а саме автомобіля Мерседес Е220 з номерними знаками « НОМЕР_1 , який було вилучено.

06.12.2021 автомобіль Мерседес Е220 з номерними знаками НОМЕР_1 , належного Хасаногли Нофан, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт №ZBI НОМЕР_2 було визнано речовим доказом.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля «Мерседес Е220 з номерними знаками НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт №ZBI НОМЕР_2 , який має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

При цьому, мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст.ст. 170-173 КПК України зазначив, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та являється його предметом і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, проте, не зрозуміло, на які саме докази посилається слідчий суддя, оскільки відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів належних та допустимих доказів, які його підтверджують, не навів належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на автомобіль.
Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона копіює зміст клопотання слідчого, посилання на ст.ст. 98, 170 КПК України, але не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, при цьому, слідчий суддя посилається в ухвалі на необхідність накладення арешту на зазначене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів, а в самому клопотанні слідчим взагалі не зазначено мету такого накладення.
Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були допущені перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000716 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000716 від 04.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Мерседес Е220» з номерними знаками НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт №ZBI НОМЕР_2 , яке було вилучено у ході огляду місця події від 03.12.2021 року повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4