Справа №198/359/21
Провадження №1-кп/0198/20/21
20.10.2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000701 внесене в ЄРДР 07.09.2021 року за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Сергіївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, мешкає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , одружений, із середньою освітою, не працює, не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

06 вересня 2021 року о 16:00 годин перебуваючий в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 слідував по АДРЕСА_1 , в якому мешкав раніше йому знайомий потерпілий ОСОБА_5 .

Впевнившись у відсутності потерпілого ОСОБА_5 у своєму житлі та будучи обізнаним про наявність у потерпілого майна, що зберігалось за його місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_4 вирішив здійснити крадіжку чужого майна, котре належало ОСОБА_5 , з проникненням в інше приміщення.

З метою реалізації злочинного умислу, в зазначений вище час, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння злочином шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, через хвіртку паркану увійшов на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 .

Там ОСОБА_4 за допомогою ключа, котрий узяв на даху ганку господарської споруди, відчинив замок на її дверях та проник у зазначене приміщення.

Далі ОСОБА_4 виконуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на крадіжку з господарської споруди пального дизельного в обсязі 65 літрів, яке зберігалось у п`яти каністрах, з яких три ємністю 10 літрів, одна ємністю 20 літрів, інша 15 літрів і належало потерпілому ОСОБА_5 , таємно викрав за згаданого приміщення 30 літрів пального дизельного у трьох каністрах ємністю 10 літрів кожна. З майном здобутим злочинним шляхом місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись ним на власний розсуд.

Потім, у наведений вище час, обвинувачений ОСОБА_4 продовжуючи суспільно небезпечний умисел, спрямований на крадіжку з іншого приміщення чужого майна, а саме пального дизельного, в загальному обсязі 65 літрів, що належало потерпілому ОСОБА_5 , знову прибув на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 .

Доводячи кримінальне правопорушення до кінця ОСОБА_4 вдруге проник у господарську споруду, з котрої таємно викрав 35 літрів пального дизельного у двох каністрах, з яких одна ємністю 20 літрів, інша 15 літрів. З майном здобутим злочинним шляхом місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином 06 вересня 2021 року починаючи з 16:00 годин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив продовжуваний злочин крадіжку чужого майна, а саме таємне викрадення двома тотожними злочинними діями пального дизельного, загальною кількістю 65 літрів, з проникненням у інше приміщення, заподіявши кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 1884,65 гривень.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та дав покази про те, що 06.09.2021 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи єдиний умисел на крадіжку з господарської споруди, збудованої на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , пального дизельного у кількості 65 літрів, починаючи з 16:00 годин двома тотожними діями таємно викрав зі згаданого вище приміщення, в котре протиправно проник, пальне дизельне.

Час, місце, мотив вчинення кримінального правопорушення, спосіб проникнення у господарську споруду, обсяг, вартість, характер об`єкту посягання, інші обставини вчинення злочину, викладені вище, обвинувачений ОСОБА_4 не спростовував, а навпаки їх підтвердив.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали, правильно розуміючи при цьому зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження не виникає.

Зізнавальні свідчення ОСОБА_4 суд знаходить такими, що відповідають об`єктивним обставинам, вони надані послідовно, несуперечливо, добровільно. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів ОСОБА_4 у суду не виникає.

Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що вина ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення доведена. Скоєне ОСОБА_4 підлягає кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України.

Суд наголошує, що відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10, поняття «інше приміщення» виключає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будинків).

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб, а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори тощо.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв крадіжку чужого майна безпосередньо зі споруди господарського призначення, суд кваліфікував вчинений обвинуваченим злочин саме як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, а не сховище.

Обираючи покарання для ОСОБА_4 суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 скоїв злочин, який згідно з ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно. Пом`якшуючою покарання обставиною суд для ОСОБА_4 визнав щире каяття, обтяжуючою - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 є суб`єктом злочину. Підстави вважати вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у стані неосудності відсутні.

Суд приймає до відома і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до котрої ризик небезпеки ОСОБА_4 як для суспільства так і для окремих осіб, ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень ОСОБА_4 оцінюється як середній.

На думку органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу з питань пробації нагляду за ОСОБА_4 та застосування соціально-виховних заходів до останнього, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності, проведення індивідуально-профілактичної роботи.

Грунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_4 та попередженню вчинення ним і іншими особами нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, застосовує до нього правила ст.ст.75,76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому за ч.3 ст.185 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України ОСОБА_4 на протязі одного року шести місяців іспитового строку зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід не обрано.

Цивільний позов не подано.

Речові докази два сліди пальців рук, дактилокарту на ім`я ОСОБА_4 , зберігати в матеріалах справи; п`ять каністр, з яких три ємністю 10 літрів, одна ємністю 20 літрів, інша 15 літрів, з пальним дизельним, залишити потерпілому ОСОБА_5 , як власнику.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 686 гривень 48коп., стягнути у дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Інші процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави або на користь потерпілого, відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1