Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3003/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000042 від 22.04.2021) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, номер обслуги 2 обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:
27.10.2020 ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлений для її проходження до підрозділу військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 244 від 27.10.2020 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду номер обслуги 2 обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, з моменту зарахування 27.10.2020 ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 останній набув статус військовослужбовця Збройних Сил України.

Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

При цьому, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 під час проходження строкової військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Поряд з цим, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді номер обслуги 2 обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, близько 09:00 год 14.12.2020 самовільно залишив територію підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та без відповідного дозволу, в умовах особливого періоду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України, як самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Під час підготовчого судового засідання було розглянуто угоду про визнання винуватості від 18 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000042 від 22.04.2021, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 та скріплену підписами, в якій підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження. Сторони угоди узгодили покарання, яке слід призначити підозрюваному ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, враховуючи санкцію вказаної статті, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, сторони угоди вважали за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також, у даній угоді зазначено роз`яснені підозрюваному наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та його правову кваліфікацію, а також ствердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої. При цьому, судом з`ясовано та встановлено, що обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст частин 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є відмова від здійснення прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст .474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень у підготовчому судовому засіданні обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про винуватість під час підготовчого судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання з ухваленням обвинувального вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

З огляду на вищевказане, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374, 394, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 червня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 22 квітня 2021 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за частиною 3 статті 408 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, обвинуваченому підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1