Справа № 357/6164/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000014 від 26 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000014 від 26 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 26.03.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Біла Церква Київської області особами здійснено ряд шахрайських дії із незаконного виведення земель комунальної власності у приватну власність.

Зокрема в липні 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману.

ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, у невстановлених в ході досудового розслідування місцях, в ході неодноразових зустрічей упродовж липня-вересня 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ввів в оману ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо надання ним оплачуваних послух, пов`язаних із ніби то законним оформленням у їх приватну власність або власність їхніх родичів земельних ділянок на території АДРЕСА_2 , що межує із земельною ділянкою із кадастровим номером :03:002:059, внаслідок чого незаконно заволодів їх готівковими коштами у розмірі 18 тисяч доларів США, що становить 510 671 грн.

Так, 23.10.2020, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлячи що немає можливості здійснити обіцяні дії у законний спосіб, шляхом обману, переслідуючи мету наживи та особистого незаконного збагачення через незаконне оформлення права власності на земельні ділянки, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході зустрічі з ОСОБА_8 , отримав від останнього копії персональних документів фізичних осіб - паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області пасинка ОСОБА_8 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_4 , виданих на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області - брата дружини ОСОБА_9 , а також готівкові кошти у сумі 8 (вісім) тисяч доларів США, як аванс за надані ним в подальшому послуги з оформлення права власності на земельні ділянки, що станом на 23.10.2020 складало 226 120 (двісті двадцять шість тисяч сто двадцять гривень) гривень.

ОСОБА_5 цілком усвідомлював, що право власності на вищезазначені земельні ділянки не може бути оформлено згідно до вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, без відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин від невстановлених осіб отримав завідомо підроблені офіційні документи, а саме рішення Білоцерківської міської ради Київської області №3-48 від 12.10.2006 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_11 із довідкою БМР №6095-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії стосовно рішення та рішення Білоцерківської міської ради Київської області №3-54 від 12.10.2006 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_10 із довідкою БМР №6093-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії стосовно рішення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном готівковими коштами в сумі 18 (вісімнадцять) тисяч доларів США, ОСОБА_5 26.11.2020 звернувся до посадових осіб суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Землевпорядне агентство» (, Київська область, Васильківський район, м. Васильків), а саме директора - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , юриста - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , архітектора - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інженера-землевпорядника ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з метою надання ними оплачуваних послуг у сфері земельних відносин, містобудування та архітектури.

Після виготовлення ТОВ «Землевпорядне агентство» необхідної технічної документації, 15.02.2021 на підставі поданих ОСОБА_13 документів, державний реєстратор ОСОБА_16 внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснила державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» за адресою: АДРЕСА_2 та права приватної власності за ОСОБА_11 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, на початку 2021 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, усвідомлячи що правовстановлюючі документи отримані у незаконний спосіб, шляхом обману, переслідуючи мету наживи та особистого незаконного збагачення через незаконне оформлення права власності на земельні ділянки, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , в ході зустрічі з ОСОБА_9 , передав останньому незаконним шляхом здобуті правовстановлюючі документи на нерухоме майно: а саме оригінал Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якого земельна ділянка із кадастровим номером :03:002:0222, площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , оригінал Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно кого земельна ділянка із кадастровим номером :03:002:0223, площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , та в замін отримав від ОСОБА_9 готівкові кошти у сумі 10 (десять) тисяч доларів США, в рахунок оплати за надані послуги з оформлення права власності на земельні ділянки, що станом на 24.12.2020 складало 284 551 (двісті вісімдесят чотири п`ятсот п`ятдесят одна) гривня.

Отже, ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом обману, надаючи своїм діям правомірний характер, переслідуючи мету наживи та особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що право власності на вищезазначені земельні ділянки набуто всупереч вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, з використанням підроблених офіційних документів, під приводом надання послуг із належного оформлення правовстановлюючих документів, заволодів готівковими коштами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у розмірі 18 (вісімнадцять) тисяч доларів США, що становить 510 671 грн. та у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, у 2020 році більш точну дату, час та місце в ході досудового розслідування з`ясувати не виявилось можливим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, вирішив незаконно заволодіти чужим майном шляхом обману та підробки документів, а саме здійснити незаконну приватизацію невиділеними в натурі земельними ділянками комунальної форми власності із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» Білоцерківської об`єднаної територіальної громади, що розташовані поблизу АДРЕСА_2 , площею 0,1 га та площею 0,1 га кожна, з метою їх подальшого продажу та власного збагачення.

ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, у невстановлених в ході досудового розслідування місцях, в ході неодноразових зустрічей упродовж липня-вересня 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ввів в оману ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо ніби то законного та добросовісного оформлення за винагороду, у їх приватну власність або власність їхніх родичів земельних ділянок на території АДРЕСА_2 , що межує із земельною ділянкою із кадастровим номером :03:002:059, внаслідок чого незаконно заволодів їх готівковими коштами у розмірі 18 тисяч доларів США, що становить 510 671 грн.

Так, 23.10.2020, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлячи що немає можливості здійснити обіцяні дії у законний спосіб, шляхом обману, переслідуючи мету наживи та особистого незаконного збагачення через незаконне оформлення права власності на земельні ділянки, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході зустрічі з ОСОБА_8 , отримав від останнього копії персональних документів фізичних осіб - паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області пасинка ОСОБА_8 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_4 , виданих на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області - брата дружини ОСОБА_9 , а також готівкові кошти у сумі 8 (вісім) тисяч доларів США, як аванс за послуги з оформлення права власності на земельні ділянки, що станом на 23.10.2020 складало 226 120 (двісті двадцять шість тисяч сто двадцять гривень) гривень.

В подальшому ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин від невстановлених осіб отримав завідомо підроблені документи, а саме рішення Білоцерківської міської ради Київської області №3-48 від 12.10.2006 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_11 із довідкою БМР №6095-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії стосовно рішення та рішення Білоцерківської міської ради Київської області №3-54 від 12.10.2006 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_10 із довідкою БМР №6093-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії стосовно рішення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , 26.11.2020 звернувся до посадових осіб суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Землевпорядне агентство» (, Київська область, Васильківський район, м. Васильків), а саме директора - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , юриста - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , архітектора - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інженера-землевпорядника ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою надання ними оплачуваних послуг у сфері земельних відносин, містобудування та архітектури.

В подальшому ОСОБА_5 , з метою розпочати процес оформлення документів на неіснуючі приміщення, ніби то розташовані на вищевказаних земельних ділянках, передав директору ТОВ «Землевпорядне агентство» ОСОБА_12 , копії персональних документів фізичних осіб - паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області, паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_4 , виданих на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області.

26.11.2020, архітектором ОСОБА_14 виготовлено технічний паспорт одноквартирного (садибного) житлового будинку (реєстровий №0023, інвентаризаційна справа №261120/БЦ-1), згідно якого вбачається, що на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомості загальною площею 60,5 м2, а також присвоєно фіктивну адресу: АДРЕСА_2 , та в якому зазначено, що нібито замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_10 .

Окрім того, 26.11.2020, архітектором ОСОБА_14 виготовлено технічний паспорт одноквартирного (садибного) житлового будинку (реєстровий №0024, інвентаризаційна справа №261120/БЦ-2), згідно якого вбачається, що на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомості загальною площею 58,8 м2, а також присвоєно фіктивну адресу: АДРЕСА_2 , та в якому зазначено, що нібито замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_11 .

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вищевказані офіційні документи, а саме технічний паспорт одноквартирного (садибного) житлового будинку (реєстровий №0024, інвентаризаційна справа №261120/БЦ-2), технічний паспорт одноквартирного (садибного) житлового будинку (реєстровий №0023, інвентаризаційна справа №261120/БЦ-1), та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подав від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказані технічні паспорти та копії паспортів та ідентифікаційних кодів вказаних осіб до державного реєстратора Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з метою реєстрації приватної власності на неіснуючі об`єкти нерухомості.

В подальшому, 28.11.2020, на підставі поданих ОСОБА_5 завідомо підроблених офіційних документів, державний реєстратор ОСОБА_17 вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснив державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_10 на житловий будинок, що нібито знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також права приватної власності ОСОБА_11 на житловий будинок, що нібито знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 передав вищеописані документи директору ТОВ «Землевпорядне агентство» ОСОБА_12 , яка, в свою чергу, розпочала процес оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), зокрема ним надано: технічні паспорти, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії персональних документів фізичних осіб - паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_10 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду № НОМЕР_4 , виданих на ім`я ОСОБА_11 , завідомо підроблене рішення Білоцерківської міської ради «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_11 » №3-48 від 12.10.2006, завідомо підроблене рішення Білоцерківської міської ради «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_10 » №3-54 від 12.10.2006, підроблену Довідку Білоцерківської міської ради №6095-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії (та записів в книзі реєстрації) стосовно рішення міської ради щодо передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_11 , підроблену Довідку Білоцерківської міської ради №6093-102-VII від 23.12.2020 про наявність архівної копії (та записів в книзі реєстрації) стосовно рішення міської ради щодо передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_10 .

В подальшому, 10.12.2020 року до Офіційного електронного порталу Держгеокадастру «e.land.gov.ua» подано електронні документи, що підписані електронним цифровим підписом інженером-землевпорядником ОСОБА_15 , зокрема скановані електронні копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі чого 16 грудня 2020 року відділом у м. Білій Церкві Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером :03:002:0222, за адресою: АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» та земельної ділянки площею 0,1 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0223, за адресою: АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови»

В подальшому, юрист ТОВ «Землевпорядне агентство» ОСОБА_13 , отримавши від керівника ОСОБА_12 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення у приватну власність ОСОБА_10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , а також технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення у приватну власність ОСОБА_11 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , безпосередньо подала від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказані технічні паспорти та копії паспортів та ідентифікаційних кодів вказаних осіб державному реєстратору Кагарлицької міської ради Київської області ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , для реєстрації за ОСОБА_10 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 та ОСОБА_11 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0223.

15.02.2021 на підставі поданих ОСОБА_13 документів, державний реєстратор ОСОБА_16 внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснила державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» за адресою: АДРЕСА_2 та права приватної власності за ОСОБА_11 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, на початку 2021 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , в ході зустрічі з ОСОБА_9 , передав останньому незаконним шляхом здобуті правовстановлюючі документи на нерухоме майно: а саме оригінал Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якого земельна ділянка із кадастровим номером :03:002:0222, площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , оригінал Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно кого земельна ділянка із кадастровим номером :03:002:0223, площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , та в замін отримав від ОСОБА_9 готівкові кошти у сумі 10 (десять) тисяч доларів США, в рахунок оплати за надані послуги з оформлення права власності на земельні ділянки, що станом на 24.12.2020 складало 284 551 (двісті вісімдесят чотири п`ятсот п`ятдесят одна) гривня.

Внаслідок злочинних протиправних дій ОСОБА_5 із комунальної власності Білоцерківської об`єднаної територіальної громади безпідставно вибула у приватну власність земельна ділянка площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» вартістю 867 тисяч гривень, а також земельна ділянка площею 0,1 га із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» категорії «Землі житлової та громадської забудови» вартістю 867 тисяч гривень, у зв`язку із чим Білоцерківській ОТГ спричинено майнової шкоди у особливо великому розмірі на загальну суму 1 734 000 (мільйон сімсот тридцять чотири тисячі) гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

30.08.2021 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Встановлені ризики не дозволяють застосувати стосовно ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилався на наявність обґрунтованої підозри, ризиків зазначених у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник заперечив проти вказаного клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, вважає, що посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри є передчасним, оскільки мають місце цивільно-правові відносини, просив врахувати положення ст.178 КПК України, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, а саме наявність постійного місця проживання, наявність утриманців, стан його здоров`я та відсутність судимостей.

Підозрюваний ОСОБА_5 також заперечив щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав позицію свого захисника, вказав що жодні протиправні дії не вчиняв, пред`явлену йому підозру вважає надуманою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що являється матір`ю підозрюваного, її син близько останніх 6 років проживає за адресою: АДРЕСА_5 з цивільною дружиною ОСОБА_18 , мають на утриманні двох синів, також має внучку ОСОБА_19 , не заперечувала у випадку застосування судом запобіжного заходу у виді домашнього арешту за вищевказаною адресою.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали та правове обґрунтування рішення.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що 30.08.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2021 року; протоколами допитів потерпілих від 15.07.2021 та 16.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 07.05.2021, інформаційними довідками з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_21 від 22.06.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.06.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.06.2021 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 20.07.2021, висновками про ринкову вартість земельної ділянки, листом Білоцерківської міської ради №2455/01-14 від 20.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від.14.06.2021, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 16.06.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.06.2021.

- іншими матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності підтверджують можливу причетність саме ОСОБА_5 до вчинення вищезазначених злочинів.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

При цьому підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , раніше не судимий, працював тривалий час ФОП проте на даний час офіційно не працевлаштований, має родинну, цивільну дружину ОСОБА_22 та трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а саме ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , також на його довічному утриманні перебуває ОСОБА_26 , має проблеми зі здоров`ям внаслідок перенесених травм, має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає постійно з родиною в помешканні своєї матері за адресою: АДРЕСА_5 , що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем його проживання.

Оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що не всі передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують, з огляду на таке.

При наданні оцінки ступеню ризиків, передбаченого п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, не погоджуючись з доводами захисту, зазначає, що такі ризики як знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконного впливу підозрюваного особисто на потерпілих та свідків є актуальними та можуть бути визнані на початковій стадії досудового розслідування. Слідчий суддя, з огляду на вказане, з урахуванням, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 наразі перебуває лише на стадії досудового розслідування, - вважає, що ризик знищення, ховання чи спотворення підроблених рішень Білоцерківської міської ради, місцезнаходження оригіналів яких органом досудового розслідування не встановлено та ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальними та доведеними прокурором в судовому засіданні.

Разом з тим, при наданні оцінки ступеню ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доводи захисту в цій частині слушними та приходить до переконання, що такі ризики, як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення є недоведеними, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, крім того, на думку слідчого судді, нівелює заявлені ризики і належна процесуальна поведінка останнього, який спочатку прибув 30.08.2021 року о 10 год. 00 хв до Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області для допиту його свідка у вказаному кримінальному провадженні, а згодом, в цей же день о 14 год. 30 хв для допиту його вже як підозрюваного, та після отримання клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і розуміючи можливі наслідки розгляду такого клопотання, з`явився на його розгляд 31.08.2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний дійсно може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, особи потерпілих, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має родинну, має зареєстроване місце проживання та фактичне, де мешкає з родиною вже тривалий час, утриманців, вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Положеннями ст. 181 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного, (відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду), слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого, особливо тяжкого злочинів та передбачене за них покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме (цілодобовий) домашній арешт з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

При цьому слідчий суддя зважає на практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000014 від 26 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України - відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_5 , строком до 30 жовтня 2021 року без застосування засобів електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, до прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

не відлучатися з міста Біла Церква та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

не спілкуватись з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду.

заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 цілодобово.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань..

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту доручити Білоцерківському РУП ГУ НП в Київській області.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Визначити строк дії ухвали до 30 жовтня 2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.09.2021 о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1