КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власників майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 21 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти вилучені 07 жовтня 2021 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-78 купюр номіналом по 100 всього 7800 доларів США;
-100 купюр номіналом по 100 всього 10000 доларів США;
-5 купюр номіналом по 500 всього 2500 Євро;
-3 купюри номіналом по 100 всього 300 Євро;
-1 купюра номіналом по 10 всього 10 Євро;
-4 купюри номіналом по 5 всього 20 Євро;
-30 купюр номіналом по 100 всього 3000 доларів СШ А;
-8 купюр номіналом по 1 всього 8 доларів США;
-1 купюра номіналом 2 всього 2 долари США;
-7 купюр номіналом 5 всього 35 доларів США;
-3 купюри номіналом 10 всього 30 доларів США, із забороною користуватися та розпоряджатися будь-яким фізичним чи юридичним особам вказаним майном.

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено під час проведення обшуку 07 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000675 від 31 березня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України.
Щодо строку апеляційного оскарження представник зазначає, що копію ухвали станом на дату подачі апеляційної скарги не отримував, проте 29 жовтня 2021 року у приміщенні Печерського районного суду м. Києва ознайомився із матеріалами справи № 757/55169/21-к, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах справи.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги представник вказує, що 07 жовтня 2021 року був проведений обшук на підставі ухвали суду в квартирі, де зареєстровані та мешкають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_10 , яка зазначена в ухвалі про обшук, в зазначеній квартирі не проживає та на момент проведення обшуку була відсутня.
Апелянт посилається на те, що в ході проведення обшуку в даній квартирі предметів, речей та документів, які зазначені в ухвалі про обшук слідчим не виявлено.
Також, апелянт зазначає, що під час проведення обшуку адвокатом ОСОБА_6 доданідокументи, які підтверджують походження коштів, які належать ОСОБА_7 , а саме податкові декларації ОСОБА_7 за 2020 рік, та за перші 3 квартали 2021 року, витяг зі звіту ПФУ в період з 1998 по 2021 роки включно.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_8 зазначалось слідчому, що грошові кошти у сумі 2830.00 Євро, та 3075 доларів США є його особистою власністю, та отримані в банку після зняття депозиту.
Представник власників майна просить звернути увагу, що під час проведення обшуку, після того, як вищезазначені грошові кошти, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , були виявлені слідчим у сейфі та перераховані, останнім було зазначено, що вищезазначені грошові кошти вилучатися не будуть, що підтверджується відеозаписом, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000675. Однак після телефонної розмови слідчого з невідомою особою слідчий ОСОБА_11 повідомив, що вищезазначені грошові кошти будуть тимчасово вилучені.

Як зазначає представник, повідомлення власника/володільця майна про час дату та місце розгляду цього клопотання є обов`язкове, у відповідності до положень ст. 171 КПК України, однак, як вбачається із матеріалів справи, прокурор ОСОБА_9 власноруч отримав повістку про виклик до суду ОСОБА_10 , яка не є власником тимчасово вилученого майна, не була присутня при проведенні обшуку та не є власником вилучених грошових коштів.
Апелянт стверджує, що у клопотанні про накладання арешту та доданих до нього матеріалах не зазначено про те, яким чином всі грошові кошти, що були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку 07 жовтня 2021 року можуть виступати як речовий доказ у даному кримінальному провадженні.
Крім того, представник вказує, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна надійшло до суду 11 жовтня 2021 року, в той час як ухвала про арешт майна була постановлена слідчим суддею 21 жовтня 2021 року, що є безумовним порушенням ч. 6 ст. 173 КПК України, якою передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власників майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власників майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 21 жовтня 2021 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 від 08 жовтня 2021 року казане в клопотанні майно, яке вилучено в ході проведення обшуку 07 жовтня 2021 року квартири за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
08 жовтня 2021 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти вилучені 07 жовтня 2021 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-78 купюр номіналом по 100 всього 7800 доларів США;
-100 купюр номіналом по 100 всього 10000 доларів США;
-5 купюр номіналом по 500 всього 2500 Євро;
-3 купюри номіналом по 100 всього 300 Євро;
-1 купюра номіналом по 10 всього 10 Євро;
-4 купюри номіналом по 5 всього 20 Євро;
-30 купюр номіналом по 100 всього 3000 доларів СШ А;

-8 купюр номіналом по 1 всього 8 доларів США;
-1 купюра номіналом 2 всього 2 долари США;
-7 купюр номіналом 5 всього 35 доларів США;
-3 купюри номіналом 10 всього 30 доларів США, із забороною користуватися та розпоряджатися будь-яким фізичним чи юридичним особам вказаним майном.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 21 жовтня 2021 року задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на зазначене майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання, внесене у межах кримінального провадження № 0000675, про накладення арешту на вилучені грошові кошти, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання, та прийшов до висновку, що, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на влучені грошові кошти.
Отже, під час розгляду клопотання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є збереження речових доказів. Крім того, як встановила колегія суддів, вищезазначені грошові кошти у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 від 08 жовтня 2022 року (а.с. 62-75).
Однак, постанова про визнання речовими доказами не містить жодного обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України грошові кошти визнано речовими доказами. На думку колегії суддів, вказана постанова є формальною, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів, що грошові кошти, які належать на праві власностіОСОБА_7 та ОСОБА_8 є предметом незаконних дій.
Крім того, відповідно матеріалів справ, зокрема протоколу обшуку від 07 жовтня 2021 року, під час проведення слідчої (розшукової) дії грошові кошти у сумі 17800 доларів США були виявлені та вилучені із сейфа, в квартирі, де зареєстровані та мешкають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 , яка зазначена в ухвалі про обшук, в зазначеній квартирі не проживає, та на момент проведення обшуку була відсутня.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згідно клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів, не мають відношення даного кримінального провадження.
У витягу з ЄРДР № 0000675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України не йдеться про причетність власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вчинення будь-яких протиправних дій.

Крім цього, як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час апеляційного розгляду представником власників майна надані достатні докази на підтвердження законності походження вилучених під час обшуку грошових коштів.

Отже, колегією суддів суду апеляційної інстанції встановлено, що у клопотанні прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України, тобто не наведені конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження вилученими грошовими коштами особами, стосовно яких здійснюється розслідування кримінального провадження відповідно до витягу з ЄРДР.

З клопотання сторони обвинувачення взагалі не вбачається, для доказу якого факту чи обставин, пов`язаних з розслідуванням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, прокурор просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не мають процесуального статусу у кримінальному провадженні 0000675.

За наведеного, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у клопотанні прокурора, оскільки ним не надано доказів, що грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, у розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення.

У свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.

На підставі зазначених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду клопотання, апеляційна скарга представника власників майна підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності наявності правових підстав для накладення арешту на майно, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 21 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на грошові кошти вилучені 07 жовтня 2021 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-78 купюр номіналом по 100 всього 7800 доларів США;
-100 купюр номіналом по 100 всього 10000 доларів США;
-5 купюр номіналом по 500 всього 2500 Євро;
-3 купюри номіналом по 100 всього 300 Євро;
-1 купюра номіналом по 10 всього 10 Євро;
-4 купюри номіналом по 5 всього 20 Євро;
-30 купюр номіналом по 100 всього 3000 доларів СШ А;

-8 купюр номіналом по 1 всього 8 доларів США;
-1 купюра номіналом 2 всього 2 долари США;
-7 купюр номіналом 5 всього 35 доларів США;
-3 купюри номіналом 10 всього 30 доларів США, із забороною користуватися та розпоряджатися будь-яким фізичним чи юридичним особам вказаним майном - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на грошові кошти вилучені 07 жовтня 2021 року під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6572/2021
Єдиний унікальний номер 757/55169/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14 .
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1