Березівський районний суд Одеської області
05.11.2021
Справа № 494/1458/21
Провадження № 1-кс/494/787/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2021 року м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000524 від 04.11.2021 року про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:

04.11.2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000524 від 04.11.2021 року про арешт майна.
Вказане клопотання передано до розгляду слідчому судді ОСОБА_1 04.11.2021 року та призначено до судового розгляду на 05.11.2021 року.
З клопотання вбачається, що слідчим відділенням Березівського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000524 від 04.11.2021 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2021 року до чергової частини Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення про те, що 03.11.2021 року невідомі особи незаконно здійснюють видобуток піску на території Андрієво-Іванівської об`єднаної територіальної громади, біля с. Левадівка, Березівського району, Одеської області, без відповідних документів та дозволів. 03 листопада 2021 року в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, котра розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Левадівка, виявлено та вилучено: 1) екскаватор колісний, марки «JCB JS175W», реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2017 року випуску, жовтого кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ворошилова, буд. 80; 2) навантажувач марки «VOLVO L120», реєстраційним номером НОМЕР_3 , жовтого кольору, 2016 року випуску, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ворошилова, буд. 80; 3) вантажний самоскид марки «VOLVO FM 04», реєстраційним номером НОМЕР_5 , білого кольору, 2017 року випуску, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ворошилова, буд. 80. 04 листопада 2021 року відповідно до ст. 98 КПК України прийняте рішення про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, у зв`язку із тим, що є матеріальним об`єктом, що зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути

використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 240 КК України порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. На підставі цього, просять накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий у судовому засіданні 05.11.2021 року просила задовольнити клопотання з підстав зазначених у ньому.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Одночасно від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності.

Представник ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» у судовому засіданні 05.11.2021 року просила відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки вилучення майна є безпідставним. Так, видобуток піску здійснювався на законних підстав, про що свідчить рішення №377 від 26.07.2021 року про надання дозволу ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» на розробку грунтового резерву піска. В подальшому вказаний пісок йшов на потреби та обслуговування цієї територіальної громади. Будь-якої незаконної діяльності не здійснювалось та дії відбувались у рамках чинного законодавства. ТОВ «Берзівкаагрошляхбуд» має відповідний дозвіл на видобуток, в тому числі піску , що підтверджується витягами щодо видів діяльності та відповідною ліцензією.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження №0000524, вислухавши слідчого, допитавши представника ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», врахувавши заяву прокурора, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

Так, згідно вказаної норми закону арешт може бути накладено:

- на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу;

- на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України (одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України;
- на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна;
- на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Між тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню ( ст. 3 КПК України).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.
Так, арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Коли метою арешту майна є забезпечення спеціальної конфіскації, то в цьому випадку правовою підставою для накладення арешту на майно має за наявність достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. В даному випадку арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Коли ж метою арешту є конфіскації майна як виду покарання, то в цьому випадку правовою підставою для накладення арешту на майно має бути можлива конфіскація майна за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Причому, в останньому випадку арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначним ст. 98, 96-2 КПК України, а видобуток піску, який відбувався за допомогою вищевказаної техніки та на підставі рішення сільської ради, якимось чином пов`язаний із протиправною діяльністю ТОВ «Березівкаагрошляхбуд».
Водночас, як вбачається з ЄРДР, взагалі кримінальне провадження зареєстровано за ч.1 ст.240 КК України, та санкція статті не передбачає конфіскацію майна.
Більш того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень слідчого у судовому засіданні, власнику майна та взагалі будь-якій особі по вказаному кримінальному провадженню не повідомлено про підозру.
В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту: екскаватор колісний, марки «JCB JS175W», реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2017 року випуску, жовтого кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ворошилова, буд. 80; навантажувач марки «VOLVO L120», реєстраційним номером НОМЕР_3 , жовтого кольору, 2016 року випуску, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Ворошилова, буд. 80; вантажний самоскид марки «VOLVO FM 04», реєстраційним номером НОМЕР_5 , білого кольору, 2017 року випуску, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ТОВ «Березівкаагрошляхбуд», код 03579041, адреса: Одеська область, Березівський район, м. Березівка,

вул. Ворошилова, буд. 80, - з метою збереження речових доказів, проте слідчим в клопотанні про накладення арешту, постанові про визнання речовими доказами, а також в суді не доведено, за якими саме ознаками вказане майно віднесено до речових доказів у кримінальному провадженні за ч.1 ст.240 КК України.

Постанова слідчого про визнання вказаного майна речовим доказом не мотивована, є формальною, слідчий не вказав в своєму рішенні, за якими саме ознаками речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до наданих представником ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» пояснень та документів вбачається, що видобуток піску на території Андрієво-Іванівської сільської ради здійснюється на підставі рішення Андрієво-Іванівської сільської ради №377 від 26 липня 2021 року.

Окрім цього, представник надав Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань; Відомості з державного реєстру підприємств та організацій України; ліцензію щодо ведення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV та V категорії складності, з яких вбачається, що ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» одним із видів діяльності є в тому числі діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах , а тому слідчий суддя доходить висновку, що вказане свідчить про видобуток піску виключно у його господарської діяльності.

Більш того, як пояснив представник ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» вказаний видобуток піску 03.11.2021 року здійснювався працівниками їх підприємства на його замовлення. Жодні особи не використовували техніку та пісок у особистих цілях.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження прав власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставними доводи слідчого про накладення арешту майна за ч.1 ст.240 КК України, оскільки потреби кримінального провадження не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна щодо ведення їх господарської діяльності.
Частина перша ст. 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для накладення арешту, а відтак і не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Стаття 169 КПК України передбачає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, в тому числі: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено: відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчий суддя також вважає, що тимчасове вилучене майно може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної господарської діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 167, 170-173, 309, 372, 392, КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000524 від 04.11.2021 року про арешт майна залишити без задоволення.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1