Номер провадження:1-в/521/761/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

23 листопада 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Одеська

виправна колонія (№ 14) ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі із застосуванням відеоконференції клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:
До Малиновського районного суду міста Одеси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання звернувся адвокат ОСОБА_5 діючий в інтересах засудженого ОСОБА_6 .

Встановлені суддею обставини із посиланням на докази:
Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 зробив для себе належні позитивні висновки, порушень режиму утримання не допускає, має 4 (чотири) заохочення, тому він подальшого виправлення не потребує в повному відбуванні призначеного судом покарання.
Окрім цього адвокат зазначає, що засуджений ОСОБА_6 хворіє на тяжкі хронічні та невиліковні в умовах установи хвороби та потребує кваліфікованого лікування на волі.
Як вбачається з наданої суду, затвердженої 21 жовтня 2021 року начальником державної установи «Одеська виправна колонія (№14) характеристики на засудженого, 23 травня 2019 року Київським районним судом міста Одеси ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.
26 листопада 2019 року ОСОБА_6 знов засуджений Суворовським районним судом міста Одеси за ст. 395 КК України до одного місяця арешту.
Початок строку: 29 січня 2019 року, кінець строку: 29 січня 2022 року.
Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_6 просили задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник установи виконання покарань заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , при цьому зазначив, що останній не став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Мотиви, з яких суддя виходив при постановлені ухвали, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суддя:
Перевіривши клопотання захисника про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання, а також дані про особу засудженого, заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув 2/3 строку покарання призначеного вироком суду. Разом з тим, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 , під час виконання покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому його необхідно залишити у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Так, характеристика засудженого свідчить, про те, що ОСОБА_6 13 грудня 2019 року прибув до Одеської виправної колонії (№14), був працевлаштований у їдальню установи старшим кухарем, на даний час залучається до праці старшим днювальним відділення СПС № 1. За час відбування покарання в період з 20 червня 2019 року по 08 травня 2020 року сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з них один раз був поміщений в ДІЗО. Відповідно до інформації яку надав представник установи виконання покарань у судовому засіданні, на даний період часу ОСОБА_6 визнаний таким, що стягнень немає. В період з 23 жовтня 2020 року по 20 липня 2021 року ОСОБА_6 чотири рази заохочувався. У судовому засіданні представник установи, також повідомив, що за підсумками роботи за 3 квартал 2021 року 29.10.2021 року засудженому ОСОБА_6 оголошено подяку начальником ОВК-14. У відношенні до інших засуджених веде себе стримано, спілкується із засудженими які характеризуються як позитивно так і негативно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування. Має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, за що неодноразово заохочувався. З метою виявлення факторів, що спричинили протиправну поведінку засудженого ОСОБА_6 формулювання актуальних цілей соціально-виховної роботи 27 липня 2021 року із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого не конфліктний, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливе ставлення до майна установи характеризують його ставлення до оточуючих, не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що факт належної поведінки протягом останнього часу відбування покарання з урахуванням наданої суду характеристики з установи виконання покарань не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення.

Постановляючи ухвалу по суті поданого захисником клопотання, суд враховує також наступне.

Як вбачається з характеристики рішенням комісії державної установи «Одеська виправна колонія (№14) від 10 лютого 2021 року відмовлено засудженому ОСОБА_6 у застосуванні ст. 81 КК України.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за особливо тяжкий та тяжкі злочини корисливі проти власності і знову відбуває покарання за тяжкий аналогічний злочин, котрі характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю.

На даний час засуджений перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до нанесення собі тілесних ушкоджень.

Окрім цього необхідно врахувати те, що 27 липня 2021 року із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

Слід зазначити, що наявність у засудженого хронічних захворювань та свідома відмова від лікування не свідчить про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи необхідність всебічного та повного з`ясування обставин справи та доводів адвоката, судом ретельно перевірено характеризуючи дані про йогу особу під час відбування покарання, які свідчать, що останній в цілому характеризується посередньо, однак така обставина не є визначальною для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з огляду на зазначене вище.

На переконання суду, сумлінна поведінка і ставлення до праці, є обов`язком засудженого, і в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539,376 КПК України, суд, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки суду:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Копію ухвали для вручення засудженому направити до ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)».

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1