У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000384

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України.

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2021 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Обрано засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення за період з 04.12.2019 до 06.03.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1413, 09 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що вирок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та з порушенням принципу доведення винуватості «поза розумним сумнівом».

Зазначає, що обвинувачення, що визнане судом доведеним, базується в більшості лише на показаннях свідків, які не бачили, як розвивалися події в житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 базуються на їх враженнях щодо особи обвинуваченого ОСОБА_14 , щодо його повсякденного життя та його сім`ї. Зазначеним свідкам не було відомо, хто кого бив, та хто кому наніс тілесні ушкодження, вони не могли бачити, хто саме наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті.

Вказує, що суд першої інстанції надав перевагу показанням єдиного очевидця та учасника події - свідка ОСОБА_10 , який зловживав спиртним декілька днів до 04.12.2019, та має зацікавленість в обвинуваченні ОСОБА_6 у інкримінованому злочині, оскільки інших осіб, що приймали участь у події, не встановлено. Проте надання такої переваги не базується на жодних допустимих доказах обвинувачення, а лише на припущеннях суду першої інстанції, що особа ОСОБА_10 викликає більшу довіру та симпатію.

На думку апелянта, жодні інші докази (висновки експертиз, протоколи слідчих дій) не дають уяви про дійсний механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Зазначає, що досудове розслідування не здійснило освідування ОСОБА_10 на наявність в нього тілесних ушкоджень, що повністю виключає можливість перевірити його чесність та можливу причетність до нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , що призвели до його смерті.

Окрім того, судом першої інстанції не взято до уваги, та не надано оцінки тому факту, що свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_9 викрали грошові кошти та мобільний телефон ОСОБА_6 .

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що обвинувачений ОСОБА_6 заперечував, що наносив удари, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 , та заявляв, що ОСОБА_10 бив ОСОБА_9 , коли вони розбиралися за вкрадені гроші та телефон.

Зазначає, що хоча в постанові про призначення судово-медичної експертизи №392 від 05.12.2019 ставилося питання, за який проміжок часу до моменту судово-медичного дослідження трупу настала смерть потерпілого, експерт не визначив час, коли настала смерть ОСОБА_9 .

Вказує, що повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 05.12.2019. Проте 04.12.2019 постановою про освідування особи, начальник Кривоозерського відділення Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_15 призначив здійснити освідування підозрюваного ОСОБА_6 . Тобто, прокурор, до офіційного пред`явлення підозри, вже вважав ОСОБА_6 підозрюваним.

Відповідно до протоколу освідування особи від 05.12.2019, при огляді ОСОБА_6 явних тілесних ушкоджень не виявлено. При огляді кистей рук виявлені затерті садна фаланг пальців обох рук, окрім великих пальців. При цьому, жодним висновком судово-медичної експертизи стороною обвинувачення не досліджено, коли та від чого виникли ці садна. Цим обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки.

На думку апелянта, зазначене підтверджує, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не відповідають обставинам справи, базуються на припущеннях, а не на доказах, як вимагає закон.

Позиції інших учасників процесу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки судом першої інстанції досліджено всі докази, яким надано належну оцінку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

04 грудня 2019 року, близько 15 години, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_9 та господарем вказаного домогосподарства - ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_9 два удари кулаком в область грудей та живота. Останній присів на ліжко, після чого ОСОБА_6 , стоячи напроти сидячого на ліжку ОСОБА_9 наніс йому два удари коліном ноги в область грудної клітки, та не менше двох ударів кулаком в область обличчя.

Внаслідок ударів в область обличчя потерпілого, ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: синців і саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Окрім цього, внаслідок ударів ОСОБА_9 в область грудей та тулубу, ОСОБА_6 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді подвійних, потрійних переломів 2-9 ребер з обох сторін, перелому груднини, травматичних розривів легенів з наступним розвиненням пневмотораксу (скупчення повітря в плевральних порожнинах), які відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя і знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали вимоги апеляційної скарги. Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та пояснив, що 04.12.2019 близько 11 год з пляшкою горілки прийшов до ОСОБА_10 , який проживав по АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 випили цю горілку. Потім він побачив, що зникли його гроші та мобільний телефон, які він залишив на столі. Він вийшов із хати покурити, а ОСОБА_16 та ОСОБА_17 залишилися у будинку, сварилися та з`ясовували, де гроші і телефон. Коли він повернуся, побачив як ОСОБА_10 стояв над ОСОБА_9 , який лежав на полу, та держав його, притиснувши коліном до підлоги, після чого вдарив правою ногою по тулубу.

Телефон потім знайшовся у кімнаті, а гроші не знайшли. Вони разом допили горілку, після чого подзвонив брату, щоб той його забрав. Ударів ОСОБА_9 не наносив. ОСОБА_10 наніс удар, коли розбороняв його з ОСОБА_17 .

Наявність плям крові на його одязі, пояснив тим, що коли підіймав ОСОБА_9 з полу, у останнього на губі була кров, яка і могла залишитись на його одязі. Вважає, що у ОСОБА_10 є підстави його обмовити.

Проте, ці твердження обвинуваченого в суді, а також доводи захисника ОСОБА_5 , які зазначені в апеляційній скарзі, про недоведеність вини у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, не є слушними, з огляду на таке.

Ці твердження спростовуються, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на які суд першої інстанції послався в обґрунтування вироку, навівши детально їх показання.

Так, свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 03.12.2019 він знаходився з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. Гроші на горілку давав ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_6 виявив, що у нього пропали гроші. На веранді будинку питав в нього за гроші та кулаком руки наніс йому декілька ударів в груди та голову. Потім ці гроші виявилися в задньому кармані брюк ОСОБА_9 , якого ОСОБА_6 почав бити ногами та кулаками. Наніс ОСОБА_9 начебто два удари в груди. ОСОБА_9 присів на ліжко. ОСОБА_6 продовжив його бити кулаками та ногами в груди.

Скільки ударів ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 , він точно не пам`ятає, бо пройшов час. Бив колінами, підтягнувши його до себе, бійка тривала десь півгодини. Він намагався розборонити їх, взяв за плечі ОСОБА_6 , щоб відтягнути, але останній його відкинув і він впав на ліжко. ОСОБА_17 просив не бити, сів до столу та звісив руки.

Потім разом допили горілку, яка залишилась, десь пів пляшки 0,5 л. Пили десь до 18 години. Вранці наступного дня, ОСОБА_18 дав ОСОБА_9 гроші на придбання горілки. ОСОБА_17 залишив його будинок, та через 1-1,5 годинку повернувся та приніс 1,5 л горілки. В подальшому, ОСОБА_6 , який пішов з його будинку біля 14 год., повернувся десь о 15:00 - 15:30 год, приніс 1 л горілки. Почали втрьох знову розпивати горілку, під час чого обвинувачений знову почав кричати та бити ногами та кулаками ОСОБА_9 в грудну клітину, останній при цьому начебто лежав на ліжку.

Він вийшов до веранди будинку, а коли повернувся до кімнати, то побачив у ОСОБА_9 на обличчі кров, яка йшла з носа та рота. На пропозицію ще випити, ОСОБА_9 відповів, що не може, бо в грудях пече. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_9 сидів на стільці і не рухався, а потім упав зі стільця. У нього почалась істерика і більше він нічого не пам`ятає. Потім приїхав брат ОСОБА_6 ОСОБА_19 , який забрав його. Сусіди бачили, як ОСОБА_19 бив брата, щоб він сів в авто, бо ОСОБА_18 не хотів сідати у машину. Коли вони від`їхали, він побіг до сусідки ОСОБА_20 та повідомив про труп у його будинку. Стверджував, що крім нього, ОСОБА_6 та ОСОБА_21 , який також заходив до будинку, нікого не було. Він не бив ОСОБА_22 . Пояснив, що ОСОБА_6 в той день побив і його. Кримінальне провадження, де він є потерпілим, а ОСОБА_6 - обвинуваченим, розглядається у суді. Після побиття він переніс операцію, внаслідок чого у нього проблеми з пам`яттю.

Аналогічні пояснення щодо обставин вчиненого злочину та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 надав свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту в приміщенні його житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 .

Як слідує з протоколу слідчого експерименту та долученого до нього оптичного диску, відтвореного під час судового розгляду, свідок ОСОБА_10 надав пояснення щодо обставин злочину, показав кімнату, в якій він, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої, місце конфлікту та вказав на механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 ударів ОСОБА_9 , - рукою в область голови, та кулаком, ногою в область обличчя та грудей. Зазначив, що 04.12.2019 між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 виник конфлікт через зникнення грошей. ОСОБА_18 наніс ОСОБА_25 удар кулаком в область голови. Після того, як вони вже зайшли до будинку, ОСОБА_17 сів на ліжко, ОСОБА_18 підійшов до нього, та спочатку коліном в груди, а потім кулаком в голову наніс приблизно 4 удари. У ОСОБА_17 пішла кров. Після цього ОСОБА_23 відмовився вживати алкоголь, сказав що не хоче, бо йому боляче, і мовчав. Потім він (свідок), побачив, що потерпілий упав лицем на землю і не дихав.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував наведені пояснення свідка ОСОБА_10 в частині того, що наносив удари, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 , та заявляв, що саме ОСОБА_10 бив ОСОБА_9 , коли вони розбиралися за вкрадені гроші та телефон.

Однак ці твердження спростовані даними протоколу освідування ОСОБА_6 від 05.12.2019 та виписки з медичної картки, які свідчать про наявність у ОСОБА_6 на момент затримання гострої алкогольної інтоксикації - 1,73% проміле, та виявлено затерті садна на фалангах пальців обох рук, окрім великих пальців.

Ці дані щодо наявності на руках ОСОБА_6 саден на фалангах пальців також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений, потерпілий та свідок тривалий час вживали спільно спиртні напої, та що ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, в тому числі вчинив побиття потерпілого кулаками, тобто обєктивно підтверджують показання свідка ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_10 в суді також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Тому відсутні підстави вважати його показання неправдивими, як зазначає апелянт.

Так, свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_10 , з її будинку добре видно його будинок. 03.12.2019 приблизно до 21.00 год. у ОСОБА_10 були ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , вони розпивали спиртні напої, гучно розмовляли. 04.12.2019, близько 08.00 год., вона бачила у вікно, як ОСОБА_9 кудись виходив, а коли він повернувся, не бачила. В той же час з вулиці зайшов до неї ОСОБА_10 , над лівим оком у нього була кров, подряпина. На її запитання, що з ним, повідомив, що це нічого, а ОСОБА_9 сильно побив ОСОБА_6 . Був у неї також о 09 год. ранку того ж дня, та говорив що ОСОБА_23 повернувся. Десь біля 12 год. в будинок до ОСОБА_26 зайшов ОСОБА_18 з великим пакетом. Близько 17 год вона бачила, що біля будинку ОСОБА_10 зупинився автомобіль, якийсь чоловік зайшов у будинок, виштовхав звідти ОСОБА_6 , посадив його у автомобіль і вони поїхали. Через 5 хвилин прийшов ОСОБА_10 , одяг у якого був пошкоджений, він був у стані алкогольного сп`яніння, говорити не міг, мав ті ж тілесні ушкодження, що і вранці. Він сказав, що в нього в хаті труп. На її запитання, хто приїзжав на автомобілі, пояснив, що ОСОБА_6 забрав його брат.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що 03.12.2019, близько 17 год. бачив, що у ОСОБА_10 на порозі веранди лежить п`яний ОСОБА_6 .

В цей же вечір бачив через вікно, що на веранді будинку ОСОБА_10 , біля газової плити, стояв ОСОБА_6 , а ОСОБА_16 ближче до дверей. Він декілька хвилин вийшов до воріт, та побачив, що вони так і стояли у веранді, ОСОБА_6 наказував вставати, на що ОСОБА_9 підвівся та присів біля вікна. 04 грудня 2019, близько 08.00 год, до нього в будинок прийшов ОСОБА_10 з ушкодженнями на обличчі. На запитання, що з ним, відповів, що це ще нічого, а от ОСОБА_17 більше досталось. Після 17-18 години того ж дня, в темну пору доби, знову прийшов ОСОБА_10 та повідомив, що в нього в хаті труп.

Показання зазначених свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є послідовними, узгоджуються з іншими доказами, і відсутні будь-які підстави не довіряти цим показанням, як вважає апелянт.

Показання допитаних свідків узгоджуються також з поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 04.12.2019, близько 16 год, йому зателефонувала дружина та сказала, що ОСОБА_27 повідомила їй про смерть його брата ОСОБА_9 . Близько 16 год. 30 хв., приїхавши за адресою: АДРЕСА_1 , із сусідкою ОСОБА_12 та власником будинку - ОСОБА_10 , зайшли до будинку. ОСОБА_10 був у нетверезому стані, нічого не пояснював. Брат лежав на підлозі в жилій кімнаті, яка розташована після веранди, одягнений в джинси і чорну балонову куртку, яка натягнута була нібито на голову, в кімнаті був безлад, все перевернуто, кров була на стіні та столі. Брат був без ознак життя, а тому він викликав поліцію.

Також потерпілий пояснив, що ОСОБА_9 часто бував в гостях у ОСОБА_10 , вони часто разом вживали спиртні напої. З ОСОБА_6 останній рік брат не спілкувався, оскільки той раніше вибив йому зуби. Сусіди бачили, що ОСОБА_28 приїхав на автомобілі та забрав обвинуваченого ОСОБА_6 від ОСОБА_16 в той день після обіду. Потерпілий впевнений, що ОСОБА_10 не міг нанести тілесні ушкодження його брату ОСОБА_9 .

Як потерпілий ОСОБА_11 , так і свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також пояснили, що свідок ОСОБА_10 є інвалідом, не конфліктний, а ОСОБА_6 люди у селі боялися, бо коли він вживав спиртні напої, то був агресивний та вчиняв побиття односельців.

З показань свідка ОСОБА_14 слідує, що у вечірній час 04.12.2019 він приїхав за братом ОСОБА_24 до ОСОБА_10 . Коли він приїхав, ОСОБА_29 стояв на веранді вказаного домоволодіння та курив, а ОСОБА_10 пропонував випити. Брат та ОСОБА_10 перебували в стані алкогольного сп`яніння.

В житлову кімнату будинку не заходив, був лише у веранді, освітлення у веранді не було. Він відвіз брата додому, звідки останнього забрала поліція. Брат після звільнення з-під варти повідомляв, що у нього був конфлікт з ОСОБА_30 , та пояснював, що коли він, свідок, його забрав від будинку ОСОБА_26 , то потерпілий ОСОБА_23 був живий.

Суд надав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_14 в тій частині, що 04.12.2019, коли він забирав свого брата ОСОБА_6 з домоволодіння ОСОБА_10 , то йому здалось, що в домі ще хтось був. Як правильно зазначив суд, в цій частині показання свідка спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо перебування по місцю проживання ОСОБА_10 03.12.2019 та 04.12.2019 лише трьох осіб - ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Аналізуючи наведені показання потерпілого ОСОБА_11 та свідків в їх сукупності, є достатні підстави вважати, що саме ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Підстави вважати їх показання неправдивими, як вважає апелянт, відсутні.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 04.12.2019, труп потерпілого був виявлений в одній із кімнат за місцем проживання свідка ОСОБА_10 , та під час його огляду виявлені чисельні тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 392 від 05.12.2019, у потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: подвійні і потрійні переломи 2-9 ребер з обох сторін, перелом грудини, травматичні розриви легенів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться у прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням смерті. Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів (руки, ноги) не менше як від 6 ударів, при цьому після їх отримання потерпілий міг жити проміжок часу, який обчислюється до десятків хвилин. Вони не могли утворитися внаслідок падіння потерпілого з положення стоячи з наданням тілу прискорення (чи без такого) та подальшим ударом об тверду поверхню. Причиною смерті ОСОБА_9 став травматичний розрив легенів з наступним розвиненням пневмотораксу (скупчення повітря в плевральних порожнинах).

Окрім того, при огляді речей трупа виявлено на джинсах та черевиках множинні підсохлі плями бурого кольору, зовні схожі на кров.

Висновки судово-медичної експертизи свідчать про наявність у потерпілого чисельних тілесних ушкоджень, які, як свідчать показання свідка ОСОБА_10 , заподіяні саме ОСОБА_6 .
Показання свідка ОСОБА_10 щодо механізму заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень узгоджуються з висновками вищевказаної судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Вина ОСОБА_6 підтверджена також висновками судово-цитологічних експертиз, згідно яким виявлені під час огляду місця події в кімнаті на поверхні плінтусу біля пічної плити та поверхні стінки пічної плити, а також на речах трупа ОСОБА_9 знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Окрім того, твердження обвинуваченого спростовані даними протоколу затримання ОСОБА_6 , згідно якому при його особистому обшуку, проведеному за участю понятих та захисника, у ОСОБА_6 вилучено куртку, на лівому рукаві якої виявлено плями рідини бурого кольору, а також спортивні брюки, на передній частині яких виявлено плями рідини бурого кольору. За поясненнями обвинуваченого, кров потерпілого могла залишитися на його одязі, але заперечував обставини, за яких ця кров залишилася.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що його показання є правдивими, оскільки вони є послідовними з початку кримінального провадження до його допиту в судовому засіданні, та узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, даними протоколу слідчого експерименту за його участю від 06.12.2019, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , даними протоколу огляду місця події, даними висновку судово-медичної експертизи №392 від 05.12.2019, відповідно до якої тілесні ушкодження у ОСОБА_31 утворилися від дії тупих твердих предметів (руки, ноги) не менше як від 6 ударів, при цьому після їх отримання потерпілий міг жити проміжок часу, який обчислюється до десятків хвилин.

Сукупність доказів, досліджених судом першої інстанції, спростовує доводи апелянта про непричетність ОСОБА_6 до нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України.

Заявлене під час апеляційного розгляду клопотання захисника ОСОБА_5 про повторне дослідження доказів є невмотивованим.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду досліджені усі докази, які надані, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту. Усім доказам, на думку апеляційного суду, надана правильна оцінка. При цьому, захисник не навів підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, для повторного дослідження обставин кримінального провадження. Сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу не зобов`язує суд апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у суді першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засад безпосередності, колегія суддів вважає, що немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж обсязі, як це було зроблено в суді першої інстанції. Тому, за відсутністю процесуальних підстав, в задоволенні зазначеного клопотання апеляційним судом відмовлено.

Судом не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить захисник.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що він вчинив тяжкий умисний злочин, а також врахував дані про особу винного, який не судимий в силу ст. 89 КК України, не перебуває обліку у лікаря нарколога та психіатра, негативно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав протиправну поведінку ОСОБА_9 , що передувала вчиненню злочину (взяв гроші, залишені обвинуваченим без нагляду), наявність у обвинуваченого на утриманні 6 неповнолітніх дітей, та бабусі похилого віку, за якою ним здійснюється догляд, стан його здоров`я (хворіє на легку форму туберкульозу).

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк. На думку суду, призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3