Справа № 750/655/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/242/21
Категорія - нововиявлені обставини Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу колегії суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на ст. 3, 8, 9, 55, 129 Конституції України, ст. 1, 6, 13 Європейської Конвенції, ст. 22,43, 459, 460, 461, 462, 463, 467 КПК України, звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова із заявою від 15.01.2019 р. про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пп. «б», «г», «е», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) і призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2021 року:

Заяви ОСОБА_8 про перегляд судового рішення вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 р. за нововиявленими обставинами від 15.01.2019 р. та про усунення недоліків від 06.08.2019 р., яку засуджений ОСОБА_8 згідно клопотання від 27.07.2020 р. просив рахувати заявою про перегляд вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 р. та ухвали Верховного суду України від 09.10.2001 р. за нововиявленими або виключними обставинами з врахуванням поданих до них доповнень залишено без задоволення.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що фактично засуджений ОСОБА_8 не погоджується з постановленими відносно нього судовими рішеннями, а саме, вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001р. та ухвалою Верховного суду України від 09.10.2001р., зокрема, щодо призначеного покарання, та вимагає їх повторного перегляду за нововиявленими чи виключними обставинами, не вважаючи себе винуватим у вчиненні злочину за ст. 93 п. «б», «г», «е», «і» КК України (в редакції 1960 р.), за вчинення якого був засуджений вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 р.. Також судом було відмовлено у задоволенні ряду заявлених ним клопотань, оскільки розгляд їх у даному провадженні визнав процесуально неможливим.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2021 року та постановити нову, якою скасувати вирок Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року відносно ОСОБА_8 і ухвалу Верховного суду України від 09.10.2001 року та ухвалити новий вирок, призначивши покарання на певний строк.

Також просить дослідити всі докази по справі та всі матеріали справ та кримінальних проваджень, про дослідження яких заявлялося у клопотанні від 28.07.2020 року та в доповненнях від 13.10.2020 року (п.3) і 24.11.2020 року (п.7) під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, та такою, що істотно порушує права підзахисного на судовий захист, справедливий суд, гарантовані нормами ст.ст. 3,8,55,124 Конституції України та статей 1,6,13 Конвенції про захист прав людини, адже під час розгляду справи було неправомірно відмовлено у всіх клопотаннях ОСОБА_8 .. Зазначає, що розгляд даного кримінального провадження відбувся незаконним складом суду, адже в ухваленні рішення приймав участь суддя, якому було заявлено відвід, та не уповноважених на те у законний спосіб прокурорів. Звертає увагу на фальсифікацію експертних висновків по справі № 1340 і № 1341, та наявність консультаційного висновку спеціалістів у галузі судово-медичної експертизи та криміналістики, які підтверджують фальсифікацію матеріалів експертиз та їх незаконність. Зауважує, що стороною захисту було здобуто консультативний висновок національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. Вказує, що ці нові дані не були відомі суду, а тому було невірно встановлені важливі для справи обставини, що на думку апелянта, вказують на упередженість, необґрунтованість та безпідставність результатів досудового і судового слідства кримінальної справи № 75/1349 (судова справа № 1-22/2001 р.). Вважає, що наведені ним факти є новими, а виявлені недоліки у попередньому судовому розгляді можуть вплинути на результат розгляду справи, а тому відповідно до ст. 459 КПК України можуть вважатися нововиявленими.

Апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 має аналогічний зміст та прохальну частину, що і апеляційна скарга захисника. Засуджений зосереджує увагу на таких, на його думку, порушеннях при ухваленні оскаржуваного ним судоомго рішення:

- незаконність складу суду, який ухвалив оскаржуване судове рішення;

- незаконність участі прокурорів, які брали участь в даному судовому провадженні;

- порушення права на розгляд справи судом присяжних;

- неповнота судового розгляду, що виразилось у не допиті судом важливих свідків;

- не витребування і не дослідження повторно усіх матеріалів кримінальної справи, по якій було засуджено ОСОБА_8 ;

- безпідставне відхилення клопотання про призначення судово-медичної експертизи;

- порушення прав засудженого, гарантованих нормами міжнародного права;

- неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (незастосування ст. 69-1 КК);

- порушення розумних строків розгляду справи та норм міжнародного й вітчизняного матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Частиною 2 ст. 462 КПК України визначені вимоги, які ставляться до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в тому числі в заяві необхідно зазначити обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою під час судового розгляду, клопотання про поновлення строку подання заяви.

Частиною другою ст. 459 КПК України визначено, які обставини визнаються нововиявленими.

З огляду на вимоги ст. 459 КПК України вбачається, що обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше не відомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування; ці юридичні факти, мають знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростувати, через їх попередню невідомість та істотність, висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції належним чином вмотивовані, відповідають вимогам кримінального процесуального закону і фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було досліджено матеріали справи та заслухано пояснення засудженого, крім цього, було перевірено і його твердження щодо незаконного обвинувачення і засудження, однак такі доводи на переконання суду не знайшли свого підтвердження, з ними за встановлених в ході апеляційного розгляду підстав погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року ОСОБА_8 було визнано винуватим і засуджено за п.п. «б», «г», «е», «і» ст. 93 КК України (в ред.1960) до довічного позбавлення волі та ухвалою Верховного Суду України від 09.10.2001 року вказаний вирок суду було залишено без змін.

При розгляді даної кримінальної справи в суді першої інстанції та перегляді її в касаційному порядку судами перевірялись твердження ОСОБА_8 щодо його незаконного обвинувачення і засудження, призначеного судом покарання, проте такі твердження не знайшли підтвердження і були мотивовано спростовані.

Твердження ОСОБА_8 про безпідставність засудження спростовується його ж показаннями при розгляді справи судом першої інстанції, коли він дав показання, що прямо причетний до побиття потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , особисто брав участь в заподіянні їм тілесних ушкоджень, вважає, що заподіяв потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала їх смерть, проте не мав умислу на умисне їхнє убивство. ( стор.4 абз. 2 вироку від 01.06.2001 р.) Сукупність інших доказів, в тому числі показань інших підсудних по даній справі, які також вказували на ОСОБА_8 як на активного учасника побиття потерпілих, досліджені судом в їхній сукупності і перевірених Верховним судом України, дала обґрунтовані підстави визнати ОСОБА_8 винним і засудити до покарання, яке він в даний час відбуває.

Колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянтів про незаконність складу місцевого суду при розгляді заява про перегляд справи за ново виявленими обставинами. Це питання було предметом розгляду при розгляді заяви про відвід суддів, ніяких обставин, які б свідчили про упередженість суддів, встановлено не було. Сама лише думка засудженого про упередженість суддів і необхідність їхньої заміни не може бути підставою для заміну складу суду.

Безпідставним є твердження засудженого про незаконність участі прокурора в розгляді справи. Воно ґрунтується на особистому і неправильному тлумаченні підзаконного акту наказу Генерального прокурора України № 51 від 28.03.2019 р., порушень положень якого при розгляді справи в суді першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Не можна погодитись з твердженням про необхідність розгляду справи судом присяжних. Роз`яснення, які містяться в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.11.2019 р. (справа № 496/4533/17, провадження № 51-9834кмо18) прямо вказують, що перегляд справи за новоявленими обставинами судом присяжних не проводиться.

Доводи сторони захисту про істотне порушення права підзахисного на судовий захист, оскільки під час розгляду справи було неправомірно відмовлено у всіх клопотаннях ОСОБА_8 безпідставні. Аналіз усіх клопотань сторони захисту свідчить про те, що сторона захисту ініціює фактично повторний розгляд справи з викликом свідків, дослідженням усіх доказів, повторного призначення експертиз. Тобто, мова йде про повторний розгляд кримінальної справи, що в даному випадку не передбачено кримінальним процесуальним законодавством.

Що стосується доводів про здобуття стороною захисту консультативного висновку національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, і що, на думку апелянта, це є нові дані, які не відомі суду, а тому було невірно встановлені важливі для справи обставини, що свідчить начебто про упередженість, необґрунтованість та безпідставність результатів досудового і судового слідства кримінальної справи, то такі не заслуговують на увагу. Цей консультативний висновок не підмінює висновку судово-медичної експертизи. В даному випадку особи, які видали консультативний висновок, не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого експертного висновку. Консультативний висновок є лише думкою одного фахівця стосовно роботи та її результатів іншого фахівця і не може сприйматись колегією суддів як доказ, який можна використати при ухваленні рішення. Результати судово-медичних експертиз, проведених в ході розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_8 , були ретельно досліджені судом першої інстанції при розгляді справи, в тому числі шляхом допиту судово-медичного експерта, вони перевірені касаційним судом і підстав вважати їх неналежним або недопустимим доказом немає. Консультативний висновок, на який спирається в апеляційній скарзі засуджений та його адвокат, є у значній мірі упередженим, оскільки в резолютивній його частині прямо говориться про непричетність ОСОБА_8 до злочину убивства Малого й Васеки. Такий висновок, на думку колегії суддів, виходить за межі компетенції судово-медичних експертів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Таких обставин при розгляді заяви ОСОБА_8 місцевим судом встановлено не було і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до п.40 справи «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р., одним із фундаментальних аспектів верховенства

права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до

принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей

принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати

перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому,

що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її

вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду

мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків

судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама

можливість існування двох точок зору на один предмет не є

підставою для нового розгляду. Аналіз усіх звернень ОСОБА_8 про перегляд справи за новоявленими обставинами, доповнень до його скарг та клопотань показують, що ним використовуються усі можливості для такого перегляду, навіть за відсутності будь-яких для цього підстав. З розумінням ставлячись до позиції засудженого, який за будь-яку ціну прагне вийти на волю, колегія суддів змушена констатувати, що усі ці прагнення спрямовані на обставини, які вже досліджувались судом і які не можна вважати ново- виявленими.

Крім того, ОСОБА_8 вже звертався до суду з заявою про перегляд справи за аналогічними за своїм змістом нововиявленими обставинами і 20 листопада 2018 р. ця заява була залишена без задоволення. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.02.2019 р. ухвала місцевого суду залишена без змін.

Засуджений та його захисник, звертаючись до суду, проводять думку про незаконність подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку з відсутністю можливості перегляду вироку на стадії його виконання. Колегія суддів вважає, що на даний час у засудженого є можливість звернутись до Президента України з клопотанням про помилування. Крім того, суд не може на свій розсуд вирішити питання про звільнення ОСОБА_8 від покарання, або заміну покарання іншим чи зменшення його розміру, оскільки виключно законами України визнаються як злочинність і караність діяння, вид та розмір покарання, так і порядок та підстави звільнення від нього. За відсутності закону, який би дав право суду звільнити засудженого від покарання, суд повинен виконати діючий закон в прямому і точному його розумінні.

Питання про застосування до засудженого ст. 69-1 КК було предметом розгляду в іншому провадженні і в застосуванні цієї норми закону йому відмовлено. Коментуючи дану обставину, колегія суддів апеляційного суду наголошує, що засуджений, намагаючись добитись застосування до себе ст. 69-1 КК, суперечить сам собі, адже ця стаття КК передбачає повне визнання вини, що в даному випадку відсутнє у засудженого, а у разі визнання ним вини втрачає сенс звернення його з заявою про новоявлені обставини та дослідження цих, на його думку, нових обставин.

В засіданні апеляційного суду сторона захисту наполягала на врахуванні при ухваленні судового рішення апеляційним судом журналістського розслідування стосовно досудового розслідування і судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та інших засуджених. Колегія суддів однозначно вважає, що ніякі матеріали ніякого журналістського розслідування не можуть бути взяті до уваги і вважає саму наявність такого «розслідування» та посилання на нього спробою тиску на правосуддя. Усі матеріали цього «розслідування» не мають ніякого стосунку до збору доказів у передбачений КПК спосіб, являються упередженими, не враховують значної частини доказів, покладених в обґрунтування вироку, тому не беруться до уваги колегією суддів.

Строки розгляду справи судом першої інстанції були обумовлені складністю справи, поведінкою сторін в судовому засіданні, необхідністю для суду вивчати матеріали кримінальної справи. Тому колегія суддів вважає, що порушення розумних строків, яке само по собі не може бути підставою для скасування судового рішення, не мало місця.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, ґрунтується на конкретних нормах кримінального процесуального закону, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 459 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу колегії суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2021 року, якою було залишено без задоволення заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на загальних підставах.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4