ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/1026/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/339/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_8 про скасування вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року у справі №600/1026/18, яким засуджено ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання потерпілої суд першої інстанції виходив з того, що угода про примирення від 21 квітня 2021 року затверджена вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року містить в собі вказівку на зобов`язання обвинуваченого щомісяця відшкодовувати потерпілій шкоду в розмірі 5000 грн. до повного відшкодування, проте сам вирок не містить рішення щодо затвердження угоди в частині відшкодування шкоди, а угоду про примирення затверджено вироком лише в частині призначеного покарання. Даний вирок учасниками кримінального провадження не був оскаржений.

В апеляційній скарзі потерпіла просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким скасувати вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року у справі №600/1026/18, який постановлено на підставі угоди про примирення і яким засуджено ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що оскільки судом при затвердженні угоди 21 квітня 2021 року було з`ясовано у обвинуваченого можливість реально виконувати взяті на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди, то висновки суду першої інстанції про те, що вироком затверджено угоду про примирення лише в частині призначеного покарання не відповідають дійсності та є порушенням норм матеріального права. Апелюючи до твердження суду першої інстанції, щодо відсутності оскарження нею вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року вказує, що це є її правом, а не обов`язком і оскарження вироку жодним чином не впливає на її право звернутись із клопотанням про скасування вироку у разі невиконання угоди про примирення. Вважає безпідставними також посилання суду першої інстанції на те, що їй було роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, оскільки вона звернулась в суд в порядку ч.1 ст.476 КПК України і норми передбачені ч.2 ст.473 КПК України нею не порушено. Беручи до уваги пояснення засудженого ОСОБА_7 про причини невиплати шкоди у розмірі 60000 грн. через заблокованість його рахунків, судом першої інстанції не витребувано у засудженого жодних доказів, що підтвердили би зазначені факти, зокрема не встановлено чи працевлаштований він, чи отримує заробітну плату, у якому розмірі та на який рахунок, чи є відкриті виконавчі провадження у нього та накладені арешти на рахунки, та на які саме, з яких причин відсутня можливість з ним зв`язатись у потерпілої, які реальні заходи ним вживались упродовж тривалого часу щодо виконання умов угоди про примирення в частині відшкодування шкоди потерпілій. Наголошує, що твердження засудженого про неможливість виконання угоди через наявність виконавчого провадження суперечать положенням чинного законодавства, згідно яких, загальний розмір відрахувань із заробітної плати, стипендії, пенсії тощо може становити від 20 до 50%, тобто на банківський рахунок надходить сума, з якої роботодавець (установа, організація тощо) уже утримав кошти на погашення боргу.

Заперечень на вказану апеляційну скаргу потерпілої від засудженого і прокурора не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи потерпілої, яка просила скасувати вироку і пояснила, що після затвердження судом угоди про примирення засуджений не виконує умови угоди і не відшкодував їй завдану злочином шкоду, думку представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення засудженого, який заперечив проти апеляційної скарги і просив залишити вирок без змін, а також пояснив, що після винесення вироку не мав можливості виконувати взяті на себе зобов`язання по угоді через наявність у нього інших боргів, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і вважає, що через невиконання умов угоди про примирення вирок підлягає скасуванню, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року було затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 , укладену ними 21 квітня 2021 року в кримінальному провадженні №0000143 від 01.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

В пункті 3 затвердженої вказаним вироком угоди вказано, що сторони погодили розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди на загальну суму 60 тисяч гривень, яка відшкодована в сумі 5000 тисяч гривень та буде відшкодовуватися в розмірі 5000 грн. щомісяця починаючи з квітня 2021 року по лютий 2022 року (а.п.200).

Потерпіла ОСОБА_8 31 серпня 2021 року звернулася до суду з клопотанням про скасування вказаного вироку відносно ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що останній не виконує умови угоди і не відшкодував завданої його злочинними діями шкоди та не здійснює встановлених угодою щомісячних виплат.

Як видно зі змісту вироку, журналу та технічного запису судового засідання від 28 вересня 2021 року вказані потерпілою обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема, засуджений ОСОБА_7 підтвердив, що не сплачує обумовлені угодою суми відшкодування, мотивуючи тим, що його рахунки заблоковані державною виконавчою службою. При цьому, засуджений не вказав жодних відомостей про час відкриття відносно нього виконавчого провадження і суму заборгованості, не надав відомостей про його доходи і не назвав жодних заходів, які ним вживались для виконання умов угоди про примирення в частині відшкодування шкоди потерпілій.

Аналізуючи вказані обставини, доводи потерпілої в апеляційній скарзі та пояснення засудженого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що засуджений ОСОБА_7 не виконує умови затвердженої вироком угоди про примирення з потерпілою.

Згідно ч.3 ст.476 КПК України суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який їм належної оцінки не дав і всупереч вимог ч.3 ст.476 КПК України відмовив у скасуванні вироку, яким було затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 , укладену ними 21 квітня 2021 року.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду встановлено, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що свідчить про неповноту судового розгляду і відповідно до ст.ст.409,410 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Наведені в оскарженій ухвалі суду висновки про те, що вирок від 26 травня 2021 року не містить рішення про затвердження угоди в частині відшкодування шкоди, а угоду про примирення було затверджено лише в частині призначеного покарання суперечать точному змісту вказаного вироку, в якому вказано про затвердження судом угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 від 21 квітня 2021 року. При цьому, вирок відносно ОСОБА_7 не містить будь-яких застережень про затвердження цієї угоди лише в частині покарання і відмову в затвердженні угоди в частині компенсації завданої злочином шкоди.

Більше того, зі змісту ст.ст.474,475 КПК України не вбачається повноважень суду затверджувати угоду про примирення в певній частині. Вказані положення кримінального процесуального закону наділяють суд повноваженнями лише затвердити угоду (ч.1 ст.375 КПК України) або відмовити в її затвердженні (ч.7 ст.474 КПК України).

Також, як роз`яснено в п.18 постанови пленуму ВССУ від 11.12.2015 № 13 Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:

а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Також, в даному випадку не може бути підставою для відмови у скасуванні вироку факт неподання сторонами апеляційних скарг, оскільки право такого оскарження згідно ст.473 КПК України є обмеженим і воно жодним чином не пов`язане з наступним виконанням чи невиконанням укладеної угоди.

Так, згідно ст.471 КПК України у змісті угоди про примирення серед іншого зазначається розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого та строк їх вчинення.

Стаття 476 КПК України закріплює підстави та порядок скасування вироку на підставі угоди. Згідно вказаної норми закону та роз`яснень, викладених в п.23 постанови пленуму ВССУ від 11.12.2015 №13 Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч. 1 ст. 476 КПК), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст. 476 КПК), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Тобто, факт невиконання угоди про примирення тягне за собою скасування вироку згідно ч.1 ст.476 КПК України незалежно від наявності обставин, передбачених частиною п`ятою вказаної статті умисного невиконання угоди.

Як видно зі змісту пункту 7 укладеної в цьому провадженні угоди та вироку суду ОСОБА_10 було детально роз`яснено наслідки невиконання ним угоди, які передбачені ст.476 КПК України.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 не виконує укладену ним угоду про примирення, яку було затверджено вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року в кримінальному провадженні №0000143 від 01.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України. Строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення згідно положень ст.ст.12,49 КК України становить п`ять років і на даний час не закінчився.

За встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Козівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2021 року та постановлення апеляційним судом нової ухвали по суті клопотання потерпілої ОСОБА_8 та скасування вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року.

Також, оскільки угоду про примирення було укладено під час судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , то відповідно до вимог ч.3 ст.476 КПК України наслідком скасування вироку в даному випадку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2021 року в кримінальному провадженні №0000143 від 01.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 289 КК України скасувати.

Призначити у даному кримінальному провадженні новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді