Справа № 347/2095/21
Провадження № 1-кп/347/291/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання прокурора Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , заявлене в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по якому здійснюється підготовче судове провадження.

10.12.2021 року до суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ухвалою суду від 12.10.2021 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.12.2021 року включно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє - 25.01.2019 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, та на підставі ухвали Маневицького районного суду від 02.02.2021 рокуумовно-достроково звільнений на 11 місяців 23 дні, під час не відбутого покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

Так, у період часу з 01.04.2021 року по 03.04.2021 року ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 допомагали ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , виконувати роботи по господарству, у зв`язку із чим мав вільний доступ до господарських та житлових приміщень господарства. 02.04.2021 року ОСОБА_4 , виконуючи господарські роботи, помітив на столі у підсобному приміщенні належний ОСОБА_6 планшет марки «Prestigio» WIZE 4117 3G 8 Gb, чорного кольору, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , а саме планшету та близько 22:00 год 02.04.2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи у господарстві ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов до підсобного приміщення, де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, зі столу таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 планшет марки «Prestigio» WIZE 4117 3G 8 Gb, чорного кольору.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1467 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

16.04.2021 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, будинок, де проживає ОСОБА_4 не придатний для проживання, будучи неодноразово судимим за злочини проти власності та звільненим умовно-достроково, належних висновків не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності, наявні ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення інкримінованого йому злочину прокурор вважає, що запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо лише шляхом застосування запобіжного у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Підстави для тримання під вартою, передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (надалі за текстом Конвенція), а саме, ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (надалі за текстом ЄСПЛ).

Основна мета ст.5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого Королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Положення пункту 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (справа Нештяк проти Словаччини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обґрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою залежить від обставин справи.

Враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілого, свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення (обвинувачений раніше вчиняв злочини проти власності, за які був засуджений, в тому числі - до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, умови якого не виконав; вчинив інкримінований його у цьому кримінальному провадженні злочин під час його умовно-дострокового звільнення), що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, - суд вважає, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до Косівського районного суду спрямовано обвинувальний акт, по матеріалах якого судом здійснюється підготовче судове провадження.

Згідно реєстру, доданого до обвинувального акту постановою слідчого від 11.05.2021 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук.

12.10.2021 року до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Із клопотання прокурора вбачається, що відповідно до характеристики на ОСОБА_4 за місцем його проживання в АДРЕСА_2 житловий будинок занаходиться в аварійному стані та не придатний до проживання.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно із ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого чи свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. «С» ч.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що ця особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Прокурором цілком доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя, суд, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих матеріалів враховує тяжкість покарання, що передбачає санкція інкримінованого обвинуваченому злочину, те, що обвинувачений перебував у розшуку, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду питання щодо обрання відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу суд враховує обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого (не працевлаштований, освіта середня, судимий: 04.11.2010 Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 13.04.2011 Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців; 27.11.2015 Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців; 25.01.2019 Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, та на підставі ухвали Маневицького районного суду від 02.02.2021 умовно-достроково звільнений при невідбутому покаранні 11 місяців 23 дні позбавлення волі, неодружений, депутатом не обирався, утриманців не має), відсутність джерела доходу, ризик ухилення від суду, продовження протиправної поведінки та впливу на потерпілого і свідків.

За правилами, ч.3 ст.331 КПК України: незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вислухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали обвинувального акту, зважаючи на те, що ризики, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не зникли і не зменшились, запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо - суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 132, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 331, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12».

Строк тримання під вартою рахувати з 10.12.2021 року до 07.02.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних прокурорів Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7-и днів з дня її оголошення через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1