ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3050/21 Справа № 202/434/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001961 01 листопада 2020 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, який проживає
за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 95 000.00 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування витрат на правову допомогу залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
01 листопада 2020 року приблизно о 08:30 год. ОСОБА_7 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Опель», р/н НОМЕР_1 , рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Калиновій з боку вул. Донецьке Шосе у напрямку пр. Слобожанського.
Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням повороту ліворуч на регульованому перехресті у бік вул. Янтарної на зелений сигнал світлофора в порушення п.16.6 ПДР України не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух та, змінюючи напрямок руху ліворуч, виїхав на вказане перехрестя, не дав дорогу автомобілю «Мазда-6», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого вказаний зустрічний автомобіль з метою уникнення зіткнення транспортних засобів зманеврував праворуч, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді опори електроосвітлення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову та зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, до 35 000 грн. В іншій частині вирок суду просить залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд не взяв до уваги, що на 5-тий день після ДТП потерпілий особисто прийшов до нього до дому та в присутності свідків почав настирливо пропонувати сплатити йому 5 000 доларів моральної шкоди. Вважає, що суд не надав оцінки його майновому стану, зокрема, що єдиним доходом є пенсія за інвалідністю у розмірі 2 200 грн. на місяць, наявність на утриманні непрацездатної матері та супутніх розладів здоров`я. Звертає увагу, що у даному ДТП вина водіїв є обопільною.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили задовольнити її в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині розміру моральної шкоди не в повній мірі врахував всі істотні обставини, які мають значення для провадження, слід зазначити наступне.
За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Задовольняючи цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди частково, суд в повному обсязі дослідив усі обставини провадження, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, та стягнув з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на користь потерпілого 95 000 грн.
Апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру, стягнутого із обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілого, оскільки обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для такого зменшення, тоді як визначений судом розмір цієї шкоди відповідає моральним стражданням потерпілого і засадам виваженості, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При визначенні розміру моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, суд першої інстанції відповідно до вимог КПК України врахував характер правопорушення, глибину моральних страждань потерпілого та інші обставини, що мають значення у провадженні.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, даних про матеріальний стан обвинуваченого та того, що потерпілий ОСОБА_9 знаходився на тривалому лікуванні, переніс моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який він зазнав у зв`язку із спричиненими травмами, а також того, що у ДТП наявна як вина обвинуваченого, так і вина потерпілого, суд першої інстанції оцінив заподіяну моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та саме ця сума підлягає стягненню на користь потерпілого.
При цьому судом було встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована в ТзДВ СК «Кредо» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2395842 від 17 січня 2020 року.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Відповідно до вимог статті 26-1 «Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому» , страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Доводи обвинуваченого про те, що його єдиним доходом є пенсія за інвалідністю у розмірі 2 200 грн. на місяць та те, що у даному ДТП вина водіїв є обопільною, вже були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди.
В матеріалах провадження відсутні та обвинуваченим під час апеляційного перегляду не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що останній має на утриманні непрацездатну матір або що на 5-тий день після ДТП потерпілий особисто прийшов до нього до дому та в присутності свідків почав настирливо пропонувати сплатити йому 5 000 доларів моральної шкоди, а тому вказані обставини не заслуговують на увагу.
Той факт, що обвинувачений має розлади здоров`я, має місце, проте не впливає на на відповідність призначеного розміру моральної шкоди і не містять достатніх даних для його зменшення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, виходячи з принципів розумності та справедливості, визначений судом першої інстанції ОСОБА_7 розмір моральної шкоди за своїм розміром є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для зменшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_7 , з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначений розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність визначеного розміру моральної шкоди і не містять достатніх даних для його зменшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
З цих підстав апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4