Справа № 357/5662/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2021 року за №0000093 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Сквирського району, с. Малі Лисивці, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , 16 лютого 2021 року близько 14 год. 00 хв. в м. Біла Церква в районі Залізничного селища, незаконно придбав кристалоподібну речовину, що є наркотичним засобом метадоном (фенадоном), загальною масою 0,154 г. Надалі, ОСОБА_5 достеменно знаючи, що придбана ним речовина є наркотичним засобом - метадоном (фенадоном), залишив при собі зазначений наркотичний засіб для подальшого незаконного зберігання без мети збуту.

В подальшому, 16.02.2021 о 16 год. 40 хв. ОСОБА_5 , прибув до території Білоцерківського закладу загальної середньої школи І-ІІІ, що за адресою м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 20, побачивши працівників державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, викинув з рук згорток, який обмотаний ізолентою червоного кольору в якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежений метадон, загальною масою 0,154 г. Надалі, 16.02.2021 о 16 год. 50 хв., ОСОБА_5 затриманий працівниками оперативного відділу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)».

Водночас, в цей же день о 17 год. 30 хв. в ході проведення огляду земельної ділянки, на території Білоцерківського закладу загальної середньої школи І-ІІІ, за адресою м. Біла Церква вул. Василя Симоненка, 20, в присутності понятих, працівниками поліції виявлено та вилучено згорток який обмотаний ізолентою червоного кольору, в середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежений метадон, загальною масою 0,154 г., який ОСОБА_5 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнанні ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав покази, відповідно до яких 16.02.2021 року через мобільний телефон замовив наркотичний засіб метадон у незнайомої жінки на ім`я ОСОБА_6 , яку йому порекомендували його знайомі. Близько 14 год. прибувши до вказаного нею місця в районі Залізничного селища в м. Біла Церква, точної адреси не пам`ятає, забрав згорток з наркотичним засобом, який поклав в кишеню для власного вживання. Близько 17 год. наркотичний засіб в нього був вилучений працівниками поліції на території школи розташованої за адресою В.Симоненка в м. Біла Церква, додатково повідомив, що згорток був обмотаний червоною ізолентою, вину визнав повністю, крім того зазначив, що на момент вчинення кримінального правопорушення вживав наркотичні засоби щоденно, оскільки вживає їх з 1995 року та є наркозалежним., на даний час вказав, що проходить лікування по відповідній програмі.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, процесуальних витрат.

До матеріалів провадження надано документи, зокрема витяг з ЄРДР щодо вказаного кримінального провадження, паспорт на ім`я ОСОБА_5 на підтвердження особи обвинуваченого, вимогу УІП ГУ НП в Київській області №3984 від 18.02.2021 року про судимості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вирок Сквирського районного суду Київської області від 12.02.2016 про засудження обвинуваченого, довідка №424 від 23.03.2021 року КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4», згідно якої обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога перебуває з 2000 року, а саме отримує амбулаторну допомогу з приводу синдрому залежності від наркотичного засобу, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 02.04.2021, які складають 4674 грн. 94 коп., довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 02.04.2021, які складають 1307 грн. 60 коп., постанови про визнання речових доказів від 19.02.2021, 09.04.2021, 28.04.2021 та квитанції №367 від 17.03.2021, №486 від 09.04.2021 року, №585 від 30.04.2021 року про прийняття на тимчасове зберігання речей отриманих в ході кримінального провадження.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надав викривальні щодо себе показання в суді.

Наведене свідчить, що обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст.92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 , просив суд суворо його не карати.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній систематично з 1992 року вчиняє кримінальні правопорушення та знову вчинив умисний кримінальний проступок, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та підтверджує його схильність до протиправної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, перебування на обліку у лікаря-нарколога з 2000 року, оскільки отримує амбулаторну допомогу з приводу синдрому залежності від наркотичного засобу, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, востаннє був засуджений вироком Сквирського районного суду Київської області від 12.02.2016 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.15 ч.1 ст.308 КК України та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 систематично вчиняє кримінальні правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість та призначає йому покарання у межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України у виді арешту.

Суд не знаходить підстав для застосування покарання у виді штрафу, виправних робіт та обмеження волі, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність офіційного місця працевлаштування та стан його здоров`я (інвалідність ІІІ групи).

Разом з тим, під час судового розгляду, обмежень визначених у ч.3 ст.60 КК України судом не встановлено.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 будь-який захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання документально підтверджених процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст.124 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 60, 65, 309 КК України, ст.ст.7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000093 від 16.02.2021 року, не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання (звернення вироку до виконання).

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung model e1070» IMEI НОМЕР_1 , який поміщено до криміналістичного сейфпакету №SUD1040109, який згідно постанови про визнання речовим доказом від 19.02.2021 року та квитанції №367 від 17.03.2021 року передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП повернути власнику ОСОБА_5 ;

- зразок букального епітелію ОСОБА_5 , який знаходиться в спеціальному пакеті №0014367 та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) загальною масою 0,154 г та наркотичний засіб метадон (фенадон) загально масою 0,154 г, які знаходяться в спеціальному пакеті №EXPО402490, які згідно постанови про визнання речових доказів від 09.04.2021 та квитанції №486 від 09.04.2021 року передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити;

- генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на шкіряній вставці резинки, металевого предмета схожого на рогатку є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_5 , які згідно постанови про визнання речових доказів від 28.04.2021 та квитанції №585 від 30.04.2021 року передано до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на проведення експертизи № КСЕ-19/111-21/8734 від 02.04.2021 року в сумі 5 982,54 грн.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1