ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-о/821/9/21 Справа № 1-11/10 Категорія: ч.3 ст.429 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про повернення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами

27 жовтня 2021 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами,

в с т а н о в и в :

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 9, 13, ст. 187 ч. 4, 190 ч. 2, 194 ч. 2, 358 ч. 3 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 07 грудня 2010 року вирок апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі залишений без зміни. Таким чином, 07.12.2010 року вирок щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання набрав законної сили.

26.10.2021 на адресу Черкаського апеляційного суду звернувся засуджений ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому просив: прийняти дану заяву до розгляду та відкрити кримінальне провадження; вирок апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року в частині призначеного покарання ОСОБА_3 скасувати; за п. п. 6, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 194 КК України призначене ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі - скасувати.

За ч.3 ст.358 КК України остаточне покарання призначити в межах відбутого строку покарання ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду.

Розгляд справи проводити за його участі.

В обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами засуджений ОСОБА_3 посилався на те, що 16.09.2021 року Конституційним Судом України було прийнято рішення за № 6-р(ІІ)/2021, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі; рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено (п. п. 1 та 3 резолютивної частини Рішення).

Аргументуючи своє Рішення, КСУ також посилається на практику Європейського Суду з прав людини щодо дотримання державами ст. 3 Конвенції у контексті засудження людини до довічного ув`язнення та зазначає, що даний вид покарання не суперечить Конституції України - тільки лише у разі, якщо при призначенні такого виду покарання національним законодавством передбачається можливість перегляду міри покарання та дострокового звільнення засудженого. Національним законодавством України такої можливості не передбачено.

Із даного Рішення КСУ вбачається, що положенняКримінального законодавства України, якими передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі (у тому виді, якими вони є на сьогодні та існували на момент призначення ОСОБА_3 покарання) не відповідають Конституції України (є неконституційним).

20.05.2021 року Європейським Судом із прав людини було прийняте рішення у справі Баранов та інші проти України (№ справи 15027/20). У цьому рішенні Суд дійшов висновку про порушення його прав, визнаних ст.3 Конвенції, - внаслідок призначення та виконання Україною покарання у виді довічного ув`язнення без перспективи перегляду цього покарання та дострокового звільнення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція має найвищу юридичну силу; норми Конституції є нормами прямої дії (ст.8 Конституції України).

Разом з тим у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 01.11.1996 року зазначається наступне:

оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також чинному законодавстві, яке не суперечить їй. (п.2 Постанови);

суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі: коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. (ч.2 абз.3 п.2 Постанови).

Отже, наведені вище положення Конституції України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р(ІІ)/2021, зобов`язують державу переглянути вирок щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання - скасувати його як неконституційне. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч.2 ст.3 Конституції України). Цього вимагають принципи верховенства права та законності, гарантовані Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення (ст. 124 Конституції України). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції гарантується (ч.3 ст.8, ч. ч. І та 2 ст. 55 Конституції України).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.459 КПК України встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, є підставою для здійснення кримінального провадження за виключними обставинами.

Заява про перегляд судового рішення з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 459 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів із дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду (п.1 ч.5 ст. 461 КПК України); заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами мають право подати учасники судового провадження (ч.1 ст. 460 КПК України).

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин (ч.1 ст. 463 КПК України). Таким судом у даному випадку є Черкаський апеляційний суд (вирок було ухвалено Апеляційним судом Черкаської області).

Засуджений ОСОБА_3 звертає увагу на те, що вироком апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року за п. п. 6, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 194 КК України його засуджено незаконно за злочини яких він не скоював і не причетний.

Також вказав, що свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України він визнавав і визнає та призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі уже відбув.

У даному контексті засуджений ОСОБА_3 апелює до рішення Черкаського апеляційного суду у справі №703/4343/13-к (провадження №11-кп/821/640/20). Із даного рішення суду вбачається, що у випадках, де вирок було ухвалено апеляційним судом як судом першої інстанції, всі подальші звернення мають подаватись до цього ж апеляційного суду - як суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали провадження приходжу до висновку, що заява засудженого ОСОБА_3 про перегляд судового рішення - вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року щодо ОСОБА_3 за виключними обставинами підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.3 ст.459 КПК України виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження у заяві засуджений ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, як на виключну обставину посилається саме на п.1 ч.3 ст.459 КПК України - встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Проте, вважаю, що у даному провадженні підставою для перегляду кримінального провадження щодо засудженого ОСОБА_3 не може бути п.1 ч.3 ст.459 КПК України, оскільки відповідно до буквального змісту п.1 ч.3 ст.459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону чи окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Як вбачається з матеріалів провадження вирок апеляційним судом, як судом першої інстанції у даній кримінальній справі постановлений 25.05.2010 року і при постановленні вироку норма закону, ч.1 ст.81 та ч.1 ст.82 КК України, яка в подальшому була визнана неконституційною не була застосована судом при вирішенні справи по суті.

Таким чином, посилання засудженого ОСОБА_3 на те, що у даному провадженні наявна виключна обставина для перегляду вироку апеляційного суду є необґрунтованим, оскільки норма закону, яка в подальшому була визнана неконституційною не була застосована судом при вирішенні справи по суті.

Крім того, рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року щодо неможливості застосування положень частини першої статті 81, частини першої статті 82 Кримінального кодексу України до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі не може бути реалізоване до приведення законодавчим органом держави Верховною Радою України до нормативного урегулювання, відповідно до Конституції України та цього Рішення.

Вважаю, що у даному провадженні немає обґрунтованого посилання на п.5 ч.2 ст.462 КПК України, зокрема щодо обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин.

Таким чином, у даному провадженні відсутні підстави для здійснення кримінального провадження щодо засудженого ОСОБА_3 за виключними обставинами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин вважаю, що слід повернути засудженому ОСОБА_3 його заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Відповідно до ч.4 ст.429 КПК України повернення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

На підставі наведеного, керуючись п.5 ч.2 ст.462, ч.3 ст.464, ч.3 ст.429 КПК України,

у х в а л и в :

Повернути засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 заяву про перегляд судового рішення - вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 25.05.2010 року щодо ОСОБА_3 за виключними обставинами.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати засудженому ОСОБА_3 разом із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами та усіма доданими до неї матеріалами.

Зазначена ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня вручення засудженому ОСОБА_3 копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_2