Справа № 487/2201/19
Провадження № 1-кп/487/159/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 18.01.19 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любашівка, Одеської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину,раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.289 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника цивільного

позивача - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини (кримінальні правопорушення) за наступних обставин.

18.01.19 приблизно о 17-40 год. ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_6 перебували на території автомобільного гаражного кооперативу «Зоряний» що знаходиться по вул.Лазурній в м.Миколаєві, куди приїхали на автомобілі «Daewoo Sens» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 , власником якого була ОСОБА_10 , а фактично автомобіль перебував у правомірному користуванні і володінні ОСОБА_6 .

В цей час між ними виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, реалізуючи свій умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_4 взяв габаритний гайковий ключ, який знаходився в багажному відділенні автомобіля «Daewoo Sens» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 та наніс ним не менше трьох ударів по голові ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді чисельних ран тім`яної області, вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, з наявністю крововиливу над твердою мозковою оболонкою, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої півкулі мозку, забою головного мозку.

По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 намагався уникнути подальших дій ОСОБА_4 , направлених на нанесення тілесних ушкоджень та відійшов до гаража № НОМЕР_2 , де знаходився ОСОБА_11 і попросив в останнього викликати поліцію. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Daewoo Sens» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 з метою уникнення відповідальності за спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 підбіг до вищевказаного автомобіля, сів за кермо та незаконно, проти волі ОСОБА_6 здійснив запуск двигуна та виїхав з території гаражного кооперативу «Зоряний».

В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 42880,43 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує та визнає його винуватим за ч.1 ст.289 КК України - як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.289 КК України визнав повністю у вчиненому щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині матеріальної шкоди визнав повністю з урахуванням виплати останньому 23000,00 грн., в частині моральної шкоди визнав частково на суму 10000,00 грн., та повністю витрати на правову допомогу. Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 42880,43 грн., визнав частково на суму 20000,00 грн.

Крім повного визнання винуватості у вчинені інкримінованого злочину винуватість обвинуваченого, доведена в повному обсязі показами потерпілого та письмовими доказами, що містяться у кримінальному провадженні, якими підтверджується факт вчинення обвинуваченими злочину, а саме:

Показами потерпілого ОСОБА_6 який підтвердив викладене в обвинувальному акті та підтримав цивільний позов додавши, що отримав від обвинуваченого частину матеріальної шкоди в розмірі 23000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорює вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин та щирим каяттям у вчиненому.

Вказані докази, які стороною обвинувачення було зібрано в межах строку досудового розслідування в розумінні положень ст.ст. 219,283 КПК України, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин, незаконному заволодінні транспортним засобом та умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

У відповідності до ст.12 КК України злочини за яким обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до нетяжких та тяжких злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 59 від 01.03.19 ОСОБА_4 психічним захворюванням, розладом психічної діяльності не страждає в даний час і не страждав раніше. У період часу, якому відповідає правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, його відношення до скоєного, ступень тяжкості вчинених злочинів, спосіб вчинення злочину, його мотиви, послідуючу поведінку обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставин, що його обтяжують, сімейне становище, що у сукупності на думку суду дає підстави за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ч.1 ст.121 та ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи вищевикладене суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Дослідивши докази на обґрунтування заявлених цивільним позовних вимог, суд приходить до таких висновків.

Цивільним позивачем ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 42880,43 грн.

Даний цивільний позов обвинуваченим ОСОБА_4 визнаний частково на суму 20000,00 грн. Зокрема, як ОСОБА_4 так і його захисники, зауважили, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №25 від 18.03.19 ринкова вартість автомобіля «Daewoo Sens» складає 62795,00 грн. і автомобіль на даний час відновлений і працює в таксі.

Відповідно до ст..1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню на суму 20000,00 грн, визнану обвинуваченим та погоджену в судовому засіданні з цивільним позивачем.

Дослідивши докази на обґрунтування заявлених потерпілим ОСОБА_6 позовних вимог, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст.1177 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено до стягнення з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 35327,07 грн.( кошти, що були витрачені на лікування).

Крім того, як слідує з показів обвинуваченого ОСОБА_4 наданих в судовому засіданні ним відшкодовано потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 23000,00 грн., що підтвердив сам потерпілий.

Позов в цій частині, а саме 35327,07 23000,00 = 12327,07 грн. визнаний обвинуваченим, (з урахуванням виплаченої суми 23000,00 грн.), а отже підлягає частковому задоволенню.

Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн., то суд приходить до наступного переконання.

Так, частина 1 ст.1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як установлено ч. 3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду (Постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07.04.2020 року, справа №572/3209/17, провадження №51-6448км19).

З огляду на викладене, враховуючи, що в результаті вчинення відносно потерпілого ОСОБА_6 кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в останнього відбулися вимушені зміни у життєвих стосунках, виникли відповідні особисті незручності, пов`язані з необхідністю прибуття до органу досудового розслідування та суду, в ході яких потерпілим був затрачений власний час, який міг бути витрачений на відпочинок або ж роботу, беручи до уваги, що події, які відбулися за фактичними обставинами даного кримінального провадження не могли не позначитися на емоційному стані потерпілого, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, в зв`язку з чим, в цій частині цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо понесених потерпілим витрат на правову допомогу суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, її складності, дійшов висновку, що витрати на професійну правову допомогу підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого в розмірі 10000,00грн. на користь потерпілого.

На підставі ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експертів в сумі 1859,00 грн.

Згідно положень ч. 4 ст.174 КПК України, накладений арешт майна підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 368, 373, 374, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

-за ч.1 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження в період з 20.01.19 по 22.01.19 у строк призначеного покарання за цим вироком.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Пред`явлений в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 12327,07 грн. (дванадцять тисяч триста двадцять сім гривень сім копійок) - в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000,00 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Пред`явлений в рамках даного кримінального провадження цивільним позивачем ОСОБА_10 позов про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 - 20000,00 грн. (дванадцять тисяч) гривень- в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Судові витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 1859,00 грн. (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави.
Накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.01.19 арешт майна в рамках даного кримінального провадження на автомобіль марки «Daewoo Sens» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль марки «Daewoo Sens» сірого кольору р.н. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_10 ; змиви речовини бурого кольору, металевий розвідний ключ знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не піз иніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1