Провадження № 1-кп/734/213/21 Справа № 734/3175/21
В И Р О К

іменем України

11 листопада 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000015 від 22.07.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, із повною середньою освітою, водія номеру обслуги взводу забезпечення навчального процесу батареї забезпечення навчального процесу дивізіону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді водія-номера обслуги взводу забезпечення навчального процесу батареї забезпечення навчального процесу дивізіону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 4, 16, 127, 128 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, у військовій частини НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях протиправної діяльності та 15.07.2021 близько 08 год. 00 хв., без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, самовільно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташовується у АДРЕСА_2 .
Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.
В подальшому, 16.09.2021 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , тим самим припинивши вчиняти кримінальне правопорушення.
Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці несення служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з 15.07.2021 по 16.09.2021.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, вказані у обвинувальному акті, та показав, що 15.07.2021 року близько 8-ї години ранку самовільно, без дозволу командира, залишив військову частину, де проходить військову службу за контрактом, та поїхав до своєї дівчини у м. Шостка, де пробув близько двох місяців, після чого добровільно повернувся до військової частини. Знав, що вчиняє протиправні дії. Висловив щире каяття у скоєному, готовність нести покарання та запевнив про недопущення у подальшому вчинення правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому злочині, сприяв його розкриттю, давав правдиві покази, і визнає дані обставини такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного, який посередньо характеризується за місцем проходження військової служби, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , інший, більш м`який вид покарання, не зазначений в санкції ч.4 ст.407 КК України, а саме арешт з відбуванням на гауптвахті. На думку суду таке покарання буде необхідне та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати за відсутністю потреби.

Керуючись ст.ст. 368 та 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) місця арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: