ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000685 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 22 вересня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000685, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у наданому суду обвинувальному акті відсутнє посилання на належне формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, вказаний обвинувальний акт хоча й формально має розділ «формулювання обвинувачення та правова кваліфікація», з аналізу наданого обвинувального акта вбачається, що у вказаному розділі повторно зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , із посиланням на відповідну частину статті кримінального закону, що жодним чином не відповідає положенням кримінального процесуального закону, а також нормам міжнародних актів і судової практики.

Суд першої інстанції також зазначив, що при викладі фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, стороною обвинувачення було зазначено, що у вчинені вказаних діянь фігурує ще одна особа, а саме ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті не зазначено чи притягувалась дана особа до кримінальної відповідальності за інкриміновані діяння, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, чи стосовно вказаної особи виділені матеріали в інше провадження, тощо, оскільки зазначення у обвинувальному акті прізвища інших співучасників кримінального правопорушення, які не обвинувачуються у межах цього кримінального провадження та щодо яких відсутні будь-які судові рішення, є грубим порушенням принципів верховенства права та презумпції невинуватості, передбачених ст. 62 Конституції України, ст. ст. 8, 17 КПК України, прав обвинуваченого ОСОБА_7 захищатись від пред`явленого безпосередньо йому обвинувачення із викладенням стосовно нього фактичних обставин, а також прав іншої особи, яка не зазначена у обвинувальному акті, але вказані обставини стосуються її законних інтересів. Судом зазначено, що наведені порушення кримінального процесуального закону перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі наданого суду обвинувального акта.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати, кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд до того ж суду зі стадії підготовчого судового засідання.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку прокурора, в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме, відповідно до положень ст. 91 КПК України, містить посилання на обставини, які входять до предмету доказування, зокрема на дані про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб), форму вини, мотив і мету його вчинення, про що свідчить структура та зміст обвинувального акту.

Прокурор вважає, що суд змістом своєї ухвали сам підтвердив факт викладу сторонню обвинувачення формулювання обвинувачення, але при цьому зазначає, що воно містить формальний характер та на думку суду є неналежним. На думку прокурора, суд самостійно вирішив, яким чином і в якій мірі повинно бути викладено формулювання обвинувачення у вказаному обвинувальному акті.

Вважає, що поданий до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 в повній мірі відповідає вимогам закону, оскільки в ньому вказано на всі елементи складу злочину, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , обвинувачення викладено чітко і конкретно, в ньому викладена як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину, наскільки вони відомі стороні обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисників, які вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Недотримання вищезазначених вимог ч. 2 ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які об`єктивно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Як вбачається з наданих матеріалів, у наданому суду обвинувальному акті відсутнє посилання на належне формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а при викладі фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, стороною обвинувачення було зазначено, що у вчинені вказаних діянь фігурує ще одна особа, а саме ОСОБА_10 , однак в обвинувальному акті не зазначено чи притягувалась дана особа до кримінальної відповідальності за інкриміновані діяння, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, чи стосовно вказаної особи виділені матеріали в інше провадження, тощо, оскільки зазначення у обвинувальному акті прізвища інших співучасників кримінального правопорушення, які не обвинувачуються у межах цього кримінального провадження та щодо яких відсутні будь-які судові рішення, є грубим порушенням принципів верховенства права та презумпції невинуватості, передбачених ст. 62 Конституції України, ст. ст. 8, 17 КПК України, прав обвинуваченого ОСОБА_7 захищатись від пред`явленого безпосередньо йому обвинувачення із викладенням стосовно нього фактичних обставин, а також прав іншої особи, яка не зазначена у обвинувальному акті, але вказані обставини стосуються її законних інтересів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що оскаржуване рішення є незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, остільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавив можливості суд першої інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України провести підготовче судове засідання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

При проведенні підготовчого судового засідання суд не вийшов за межі наданих йому повноважень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4