Справа № 524/102/22
Провадження № 1-кс/524/166/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 ,- потерпілого ОСОБА_4 , - підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

- ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, має середню технічну освіту, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює оператором в ПП " ОСОБА_8 ", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

- у матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 10.01.2022 року в ЄРДР за № 0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді у вказаному кримінальному провадженні із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Зазначав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, зокрема, в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 09.01.2022 року на лінію «102» о 21 год 29 хв надійшов виклик від ОСОБА_9 за фактом «Бійка» за адресою м. Кременчук, вул. Павлова, біля буд.8. На даний виклик було орієнтовано наряди «Бурмістр-9», «Залік-110 УПП», «Бурмістр-10».

У ході опрацювання виклику працівниками поліції у складі екіпажу «Бурмістр-10» в під`їзді будинку АДРЕСА_2 було виявлено чоловіка ОСОБА_5 , який вів себе неадекватно, мав ознаки алкогольного сп`яніння, гучно лаявся

У подальшому 10.01.2022 року близько 00 год 37 хв ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , під час спілкування з працівниками поліції поводив себе зухвало, виражався нецензурною лайкою, погрожував працівникам поліції, в результаті чого неодноразово отримував усне зауваження від працівників поліції, які виконували свої службові обов`язки.

При цьому співробітники поліції відповідно до наказу МВС №718 від 19.08.2017 «Про затвердження Правил носіння однострою поліцейських» мали знаки розпізнання працівників поліції, нагрудний жетон працівника поліції, який знаходився на видному місці.

У ході спілкування та неодноразових зауважень ОСОБА_5 щодо його гучного висловлювання ненормативною лексикою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в останнього виник протиправний злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, який виконував свої службові обов`язки.

Слідчий вказував, що реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наніс удар правою ногу в областю паху та правою рукою, зігнутою в кулак, наніс удар в область обличчя зліва поліцейському водію взводу реагування Кременчуцького МВ УПО в Полтавській області ОСОБА_4 .

Згідно листа зворотнього зв`язку КП «Полтавський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради » №19, внаслідок події у ОСОБА_4 попередньо діагностовано тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана нижньої губи.

Відомості за вказаним фактом були внесені 10.01.2022 року в ЄРДР за №0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

10.01.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Слідчий посилався на те, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними в провадженні доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом перегляду відеозапису;

- іншими матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування.

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, застосовуючи на них заходи психологічного тиску з метою зміни ними своїх показань, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення та ризиків, зокрема що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення та ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду. Підтвердив, що підозрюваний визнає вину та надає свідчення, сприяє органу досудового розслідування у здійсненні досудового розслідування.Не заперечував, що можливе укладення угоди між стороною обвинувачення та захисту.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, просив не обирати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний проміжок часу, посилаючись на факт визнання підозрюваним вини у вчиненні злочину, наявності постійного місця роботи та проживання, сімейного стану, сприянні органу досудового розслідування у здійсненні досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення потерпілого, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілого та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені як у клопотанні, так і у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність ризиків вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, відсутності належних характеристик за місцем проживання та роботи, фактів попередніх судимостей, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними та безумовними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того слідчий суддя не погоджується зі слідчим та прокурором щодо того, щобезумовною підставою для застосування запобіжного заходу згідно клопотання є сам факт вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який йому ставиться у вину, який, до того ж, відповідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинівоскільки така обставина не є безумовною, беззастережною та самостійною підставою для обрання запобіжного заходу як тримання під вартою, і за висновком слідчого судді, повинна братися до уваги в контексті аналізу всіх обставин, які характеризують особу підозрюваного.

Також слідчий суддя, враховує наявність у підозрюваного стабільних соціальних звязків, зокрема, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі, у якому має трьох малолітніх дітей, має постійне місце роботи, проживає зі своєю сімєю зпостійно за зареєстрованим місцем проживання, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків, відсутності фактів негативних характеристик за місцем проживання та роботи.
На підставі наведеного, враховуючи вказані вище обставини, які характеризують особу підозрюваного та реально свідчать про наявність у підозрюваного стабільних соціальних зв`язків особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, його сімейний стан, його особисте відношення до вчиненого правопорушення, визнання вини та сприяння органу досудового розслідування у здійсненні досудового розслідування, котрий відповідно до ст. 89 КК України є несудимою особою, слідчий суддя дійшов висновку про можливість та доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме - домашній арешт у нічний проміжок часу з 20 год. до 07 год. наступного дня з метою врахування факту роботи, часу поїздки з місця проживання до місця роботи і у зворотньому напрямку, з покладенням відповідних обов`язків.
Керуючись ст. 177, 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, зареєстрованого 10.01.2022 року в ЄРДР за № 0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний проміжок часу з 20 год. до 07 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати до слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 10 березня 2022 року.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу для виконання та контролю органу досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: