ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4447/21 Номер провадження 11-сс/814/758/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
затриманого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах затриманого ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою та продовжити застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) строком на 60 діб до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам цієї країни для притягнення до кримінальної відповідальності.

Упродовж екстрадиційного арешту ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувати в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя взяв до уваги, відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні, покарання (санкція статті передбачає покарання від 8 до 15 років позбавлення волі), даних про особу затриманого, тяжкість, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується, наявність у нього міцних соціальних зв`язків на території України, те, що він неодноразово судимий за тяжкі та особливо тяжкі злочини, продовжують існувати ризики того, що він може переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначеного злочину, та не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Під час розгляду клопотання заступника керівника Полтавської обласної прокуратури слідчим суддею було встановлено, що 26.05.2021 року о 13 год. 00 хв. в м. Кременчуці Полтавської області біля будинку, 51-г по вул. Велика Набережна співробітниками УКР ГУНП в Полтавській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , який в базі даних «Інтерпол» є як особа зі статусом «Розшук» та перебуває у міжнародному розшуку («червона картка» Інтерполу №2021/7560) із характером завдання затримання і арешт.

Корнєв ОСОБА_11 (російською мовою ОСОБА_9 , англійською мовою ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Туймази, Башкирської АРСР, громадянин Російської Федерації (паспорт № НОМЕР_1 , виданий МВС по Республіці Башкортостан), зареєстрований: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , орган видачі 5302, виданої 07.05.2021, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Особу затриманого громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 встановлено за посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , виданої 07.05.2021 ( дійсна до 06.05.2022).

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 28.05.2021 до громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та поміщено до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

15.06.2021 Генеральна прокуратура Російської Федерації звернулась до Офісу Генерального прокурора відповідно до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року із запитом щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_9

22.06.2021 до Полтавської обласної прокуратури з Офісу Генерального прокурора надійшла належним чином завірена центральним органом України копія запиту компетентного органу Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності, з відповідним дорученням стосовно проведення екстрадиційної перевірки та вжиттям заходів щодо застосування до нього екстрадиційного арешту.

Відповідно до наданих російською стороною документів ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації.

17.07.2018 року другим відділом СЧ по РОПД СУ УВСв ТиНАО ГУ МВС Росії в м. Москва порушено кримінальну вправу №1000297 за ознаками п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 КК РФ, за фактом розбійного нападу на ОСОБА_12 , вчиненого організованою групою в особливо великому розмірі.

15.09.2020 року слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_9 в якості обвинуваченого по кримінальній справі №1000297 у вчинені злочину, передбаченого п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 КК РФ та в цей же день постанову про обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він діючи у складі організованої групи у період з 28.05.2018 по 17.07.2018 року, разом з іншими особами, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужого майна незаконно проник в будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після чого застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я по відношенню до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому погрожуючи предметом схожим на ніж, відкрито викрав майно та грошові кошти, які належали ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на загальну суму 11 млн. 036 тис 610 російських рублів, після чого з викраденим зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Згідно курсу Національного банку України, станом на 17.07.2018, 10 російських рублів коштували 4.2096 українські гривні. Таким чином, при конвертації валют станом на вказану дату 11 млн. 036 тис 610 російських рублів коштували 4 млн. 645 тис. 971 гривні 35 коп.

Постановою від 16.09.2020 року ОСОБА_9 оголошений в федеральний, а 30.12.2020 в міжнародний розшук.

Постановою судді Пресненського районного суду м. Москва, Російської Федерації від 20.11.2020 ОСОБА_9 обрано запобіжний захід за вчинення злочину, передбаченого п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 КК РФ у вигляді тримання під вартою.

У порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, злочин вчинений на території Російської Федерації відповідає ч. 4 ст. 187 КК України (кваліфікуючими ознаками якого є розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчинений організованою групою), санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому є екстрадиційним.

При цьому, злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України відповідно до ст.ст. 12, 49 КК України відноситься до категорії «особливо тяжких злочинів».

Строки давності притягнення особи до відповідальності за вказані діяння згідно ст. 49 КК України не минули.

За інформацією УІАП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 раніше судимий: вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.01.2000 за ст. ст. 86-1, 215-3 ч. 3, 222 ч. 1, 89 ч.1, 194 ч. 3, 42 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, звільнений 07.03.2006 умовно достроково на 1 рік 7 місяців 6 днів; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2013 за ст. 187 ч. 4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 07.12.2017 по відбуттю строку покарання. На даний час до кримінальної відповідальності на території України не притягається.

25.06.2021 Київським районним судом м. Полтава до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), який спливає 23.08.2021. 23.07.2021 Полтавським апеляційним судом апеляціна скарга захисника залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 25.06.2021 залишена без змін.

18.08.2021 заступник керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_15 звернувся до суду з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 під вартою та продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) строком на 60 діб до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам цієї країни для притягнення до кримінальної відповідальності.

20.08.2021 Київським районним судом м. Полтава клопотання задоволено та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), під вартою та продовжено застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) строком на 60 діб до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам цієї країни для притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до затриманого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_2 , заборонивши покидати місце проживання у період з 23 години до 06 години наступного дня.
Вказує, що ухвала слідчого судді постановлена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, а висновки слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, адвокат вказує, що слідчим суддею не дотримано норм і правил, визначених главою 18 КПК України і в оскаржуваній ухвалі жодну з них не згадав, допущення технічної описки при посиланні на ст. 585 КПК України.
З таким застосуванням норми процесуального закону неможливо погодитися, бо вона жодним чином не встановлює особливого порядку обрання запобіжного заходу, порівняно з загальними правилами, що встановлені для вітчизняних кримінальних проваджень.
Крім того, всупереч положенням частин 3 і 4 статті 183 КПК України, слідчим суддею не визначено розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.
В даному конкретному випадку слідчий суддя був зобов`язаний визначити розмір застави, оскільки ним не приймалося рішення про тримання під вартою без визначення застави і не наводилося в ухвалі висновків, які б давали підстави для невизначення застави як альтернативного запобіжного заходу.
Невідповідність висновку слідчого судді щодо наявності чи відсутності такої обов`язкової підстави для застосування запобіжного заходу, як обґрунтованої підозри чи обвинувачення, полягає у відсутності такого висновку. Натомість наведено висновки про те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , кваліфікується як екстрадиційне. Отже, замість факту наявності обґрунтованої підозри/обвинувачення слідчим суддею встановлено факт наявності лише обвинувачення у злочині певної категорії, що само по собі не є підставою для запобіжного заходу.
Також, адвокат вказує на те, що судом Російської Федерації, безпідставно оголошено ОСОБА_9 в міжнародний розшук, оскільки жодного підтвердження про його переховування від суду немає.
При цьому, слідчим суддею не враховано, що адміністративний кордон в Україну ОСОБА_9 перетинав зі своїм паспортом, в Україні проживав постійно за своїми анкетними даними і протягом багатьох років не змінював постійне місце проживання і реєстрації. Відповідно, російські правоохоронці мали можливість оперативно встановити його місцезнаходження по офіційних каналах і здійснити виклик для проведення процесуальних дій, однак не стали цього робити.
Також, адвокат вказує на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_9 на території України, та громадянином Російської Федерації ОСОБА_9 є лише номінально. ОСОБА_9 працевлаштований з 2008 року, працює в ФОП « ОСОБА_16 », приймав участь у волонтерській діяльності, надавав цільову допомогу підрозділам української армії.
Посилається адвокат на те, що недоброзичливі відносини між Україною і Російською Федерацією, стрімке падіння міжнародного авторитету останньої і її судової системи, практика відмов у видачі осіб до РФ іншими державами через сумніви у справедливому судочинстві - є тими факторами, які дають надію ОСОБА_9 , за умови дотримання ним належної поведінки в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість рішення слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.
Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Наведені в клопотанні підстави для продовження щодо ОСОБА_9 , екстрадиційного арешту перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом та її захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про визнання наявності підстав для продовження щодо ОСОБА_9 , екстрадиційного арешту, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації виходячи з тих обставин, що попередній строк тримання ОСОБА_9 , під вартою закінчується та прокурором наведено у відповідності до ст. 584 КПК України підстави для подальшого утримання ОСОБА_9 , під вартою. При цьому встановлено, що продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.
Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_9 , саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 в разі засудження за вчинення злочину, передбаченого п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації, відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні, а також відомості про його особу, який неодноразово судимий за тяжкі та особливо тяжкі злочини, в їх сукупності.
Крім того, колегія суддів, звертає увагу на те, що слідчий суддя відповідно до вимог ч. 8 ст. 584 КПК України, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів, тому доводи апелянта в частині безпідставного оголошення в розшук ОСОБА_9 судом Російської Федерації, не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не враховано наявність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків на території України, працевлаштування з 2008 року, прийняття участі у волонтерській діяльності та надання цільової допомоги підрозділам української армії, не можуть бути самостійною підставою для відмови у застосуванні відносно останнього запобіжного заходу та не спростовують ризиків ухилення ОСОБА_9 , з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не спростовують висновків слідчого судді та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, у відповідності до вимог КПК України та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому апеляційна скарга з викладеними у ній доводами задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах затриманого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 20 серпня 2021 року щодо затриманого ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4