Справа № 308/6330/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/231/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці, а саме: прибувати до слідчого, прокурора на першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від будь-якого спілкування з визначеними органом досудового слідства особами у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання убачається, що 21 травня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, зокрема, у тому 19 квітня 2021 року приблизно о 13.00 годин, перебуваючи на території біля адміністративної будівлі відділення поліції № 1, Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за адресою м. Іршава, вулиця Шевченка, 17, під час розмови яка відбулася між нею та заступником начальника слідчого відділення відділення поліції № 1, Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, висловила намір надати йому неправомірну вигоду за закриття кримінального провадження №0000024 відомості про кримінальне правопорушення в якому 10.01.2021 внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відносно її сина ОСОБА_9 , та за сприяння йому в уникненні від кримінальної відповідальності шляхом знищення доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_9 до скоєння злочину. У клопотанні зазначено, що у подальшому, 20.05.2021 приблизно о 10.40 год. ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії спрямовані на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у службовому кабінеті заступника начальника слідчого відділення поліції № 1, Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , надала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000 гривень в якості неправомірної вигоди за сприяння її сину ОСОБА_9 в уникненні від кримінальної відповідальності шляхом знищення доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000024, яке перебуває у провадженні слідчого ОСОБА_8 , та у якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру, однак одразу після надання неправомірної вигоди була викрита працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину. З клопотання також убачається, що 20.05.2021 ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України затримана, 20.05.2021 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. У клопотанні також вказується, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що органом досудового розслідування не надано суду належних доказів, які би підтверджували переховування підозрюваної від органу досудового розслідування, її впливу на свідків чи невиконання процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. При цьому, слідчим не наведено достатність підстав, що виправдовують обрання відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який по суті є одним із найсуворіших. Орган досудового розслідування під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Крім того, приймаючи рішення слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваної : має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, скарги на негідні вчинки скоєні нею у матеріалах клопотання відсутні. З огляду на те, що ОСОБА_7 має на утриманні сина та доньку, яка є інвалідом з дитинства, а також письмове підтвердження того, що підозрювана знаходиться на обліку з діагнозом «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. кризовий перебіг», та наведені вище обставини, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме особисте зобов`язання строком на два місяці, з покладанням на підозрювану обов`язків, передбачених ст. 194 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак застосований запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам. Апелянт також вважає, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб. Наявність вказаних ризиків, на думку апелянта, підтверджується тим, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працевлаштована, неодружена. При цьому, прокурор зазначає, що за допомогою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваної ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрювана ОСОБА_7 , так і її захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема рапортом та показами ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 20.05.2021, яким вилучено предмет неправомірної вигоди, протоколом затримання ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй діяння сторонами кримінального провадження не оспорюється.
При цьому, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено можливого настання ризиків уникнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення. Такі ризики не підтверджені будь-якими доказами та фактами, у зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність таких ризиків.
Поряд із цим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що прокурором не наведено яких-небудь відомостей про особу підозрюваної ОСОБА_7 чи її поведінку, які б свідчили про те, що підозрювана має намір переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від 4 до 8 років), може призвести до настання вищезгаданого ризику. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваної в кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваної (має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні сина та доньку, яка є інвалідом з дитинства, стан здоров`я підозрюваної знаходиться на обліку з діагнозом «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Кризовий перебіг). Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги й те, що додані до клопотання матеріали не містять відомостей про наявність у підозрюваної ОСОБА_7 судимості. Також апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 .. Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги прокурора.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрювана ОСОБА_7 не виконувала чи не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а також будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що лише за допомогою застосування до ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого нею кримінального правопорушення.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі прокурора не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 179 ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд бере до уваги те, що на момент розгляду апеляційної скарги строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків закінчився, що в свою чергу свідчить про те, що оскаржувана ухвала від 21.05.2021 на момент розгляду апеляційної скарги втратила чинність у часі, а також те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо підозрюваної за ч. 3 ст. 369 КПК України ОСОБА_7 20.07.2021 надісланий до Іршавського районного суду для розгляду по суті, про що свідчить зміст поданого прокурором клопотання, яке надійшло до апеляційного суду після розгляду даного провадження.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України й застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора на першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від будь-якого спілкування з визначеними органом досудового слідства особами у кримінальному провадженні строком на два місяці, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: