ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 647/2312/21
Провадження № 11-сс/819/530/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі - ОСОБА_5
З участю прокурора - ОСОБА_6
Адвоката - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000023 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна, -
в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача СД Бориславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому, апелянт вказує на те, що в ході досудового розслідування постановою дізнавача СД Бериславського РВП ГУНП в Херсонські області земельну ділянку з кадастровим номером :04:051:0019, загальною площею 64,39 га, що належить на праві постійного користування «Бериславській КДЮСШ імені В.К.Сергеєва», разом з незаконним посівом сільськогосподарської культури - соняшником, визнано речовим доказом, однак слідчий суддя в ухвалі вказав про її відсутність, крім того, слідчий суддя прийняв до уваги показання представника ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» щодо можливого укладання договору, однак, з невідомих причин повністю проігнорував показання власника та користувача майна ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які безапеляційно стверджували про відсутність будь-якого діючого договору на обробку земельної ділянки. Враховуючи викладене та відповідно до вимог земельного законодавства, особа, яка протиправно користувалася чужою земельною ділянкою, не має права на врожай, тому апелянт просить скасувати дану ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 06.09.2021 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:051:0019, загальною площею 64,39 га, що належить на праві постійного користування «Бериславській КДЮСШ імені В.К.Сергеєва», разом з незаконним посівом сільськогосподарської культури - соняшника.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, думку адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплені у частині третій статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних обставин.

Разом з тим, цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція ч.1 ст.197-1 КК України не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, тобто земельна ділянка з кадастровим номером :04:051:0019, загальною площею 64,39 га, разом з посівом сільськогосподарської культури - соняшником, критеріям ст.98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, не відповідає, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається в рамках даного кримінального провадження.

Так, із клопотання вбачається, що ТОВ "ЮТС-Агропродукт", без відома власника - Новорайської об`єднаної територіальної громади, та користувача - «Бериславської КДЮСШ імені В.К. Сергеєва» Бериславської міської ради, вирощує сільськогосподарські культури шляхом самовільного захоплення земельної ділянки площею 64,39 га. Даний факт 26.08.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. Згідно показань, отриманих в ході допиту в якості свідка ОСОБА_10 , встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №320147 від 11.09.2007 року з кадастровим номером :04:051:0019 загальною площею 64,39 га правокористувачем є Бериславська районна комплексна дитячо-юнацька спортивна школа ім. В.К.Сергеєва для введення підсобного господарства. В 2020 році між ДЮСШ та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" був укладений договір про обробку вказаної земельної ділянки. На підставі клопотання Бериславської районної прокуратури Херсонської області рішенням Господарського суду Херсонської області в жовтні 2020 року вказаний договір було визнано не дійсним, та зобов`язано ТОВ «ЮТС-Агропродукт» повернути земельну ділянку з вищевказаним кадастровим номером ДЮСШ. Також, з того моменту та до теперішнього часу ДЮСШ будь-яких договорів про передачу в оренду, користування чи обробку земельної ділянки з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не укладала.

Як вбачається з матеріалів провадження, ТОВ "ЮТС-Агропродукт", на підставі договору від 08.10.2020 року, здійснювало на земельній ділянці, погоджені з Бериславською КДЮСШ, арготехнічні роботи та згідно п.п. 2.5 Договору має право власності на сільськогосподарську продукцію вирощену в процесі обробітку землі. Відповідно до ст. 204 ЦК України в Україні діє презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Вказана обставина позбавляє можливості взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності при винесенні судового рішення та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

Тобто, з даних матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності ризиків, правової підстави арешту, зокрема те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, як арешт зазначеного майна, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку та на цьому етапі кримінального провадження, а також, прокурор не довів, що земельна ділянка з посівами відноситься до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Доводи прокурора в його апеляційній скарзі відносно того, що в ході досудового розслідування постановою дізнавача СД Бериславського РВП ГУНП в Херсонські області земельну ділянку з кадастровим номером :04:051:0019, загальною площею 64,39 га, що належить на праві постійного користування «Бериславській КДЮСШ імені В.К.Сергеєва», разом з незаконним посівом сільськогосподарської культури - соняшником, визнано речовим доказом, однак слідчий суддя в ухвалі вказав про її відсутність, також те, що слідчий суддя прийняв до уваги показання представника ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» щодо можливого укладання договору, однак, з невідомих причин повністю проігнорував показання власника та користувача майна ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які безапеляційно стверджували про відсутність будь-якого діючого договору на обробку земельної ділянки, колегія суддів вважає недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки в матеріалах провадження присутня копія договору про обробіток земельної ділянки від 08.10.2020 року (а.п. 16-18), а також згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону та відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлена правова позиція, згідно якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, однак, прокурором не доведено наявність істотної та очевидної причини для утримання майна, а тому є безпідставним застосування до зазначеного майна заходу забезпечення у виді арешту.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача СД Бориславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 26.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4