У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2022 Справа №607/614/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, молодшого сержанта, радіотелефоніста радіостанції Р-142Н взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , неодруженого, , зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження №0000086 від 25 листопада 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів: третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000086 зареєстрованого 25 листопада 2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 16 травня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу цієї військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста радіостанції Р-142Н взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист

Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

Згідно із статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимогам ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліні, неухильно виконувати вимоги військових статутів, а також додержуватися визначеними військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнюючи військове товариство, бути ввічливими і додержуватись військового етикету, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до вимог статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу, чи розпорядження. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно, сумлінно, точно виконати відданий йому наказ у встановлений строк.

Згідно із вимогами статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язання перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього (начальника) з повагою.

Згідно із вимогами статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово.

Однак молодший сержант ОСОБА_5 у порушення вимог указаного законодавства, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладено обов`язки неухильного виконанню наказів командирів (начальників) військової частини, став на шлях вчинення злочинів проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 1 серпня 2014 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 видано письмовий наказ № 62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням», згідно з яким 10 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 та інші військовослужбовці зазначеної військової частини мали прибути в район виконання завдань за призначенням (Херсонська область).

4 серпня 2014 року перший заступник командира - начальник штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 , будучи згідно зі ст.ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальником за військовим званням та службовим становищем (посадою) по відношенню до особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на виконання вимог ст.ст. 30, 33, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі усного наказу підполковника ОСОБА_6 з метою оголошення наказу від 1 серпня 2014 року № 62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), де близько 8 години 30 хвилин в усній формі довів до присутнього особового складу даної військової частини (в тому числі і до молодшого сержанта ОСОБА_5 ) зміст вищезазначеного наказу від 1 серпня 2014 року № 62.

Проте, молодший сержант ОСОБА_5 8 серпня 2014 року в період з 10 по 12 години, перебуваючи у приміщені службового кабінету медичного пункте (штабу) військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , будучи ознайомленим із вищевказаним наказом, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами (начальниками) наказів, усупереч вимог ст.ст. 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати наказ командира (начальника) військової частини і те, що відданий йому наказ є законним так, як частина військовослужбовців даної військової частини вже вибували в район виконання завдань за призначенням (Херсонська область), через особисту недисциплінованість, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у приміщені службового кабінету медичного пункту (штабу) військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито, у категоричній формі, усно відмовився від виконання вищевказаного наказу.

У подальшому, молодший сержант ОСОБА_5 , 8 серпня 2014 року в період з 10 по 12 години, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати наказ командира (начальника) військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 1 серпня 2014 року № 62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» і те, що відданий йому наказ є законним, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати зазначений наказ командира (начальника), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у категоричній формі, шляхом власноручного написання рапорту адресованого «командиру в/ч НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_6 » повідомив, що відмовляється виконати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 1 серпня 2014 року № 62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням», та у подальшому, без поважних причин, до нового місця служби не вибув.

Попри це молодший сержант ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 29 жовтня 2014 року близько 8 години 30 хвилин молодший сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин і тривалістю понад один місяць свої службові обов`язки не виконував, а проводив службовий час на власний розсуд, не приймаючи мір для

повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за наявності можливості для цього та про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління не заявляв.

Молодший сержант ОСОБА_5 у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 до цього часу умисно не з`явився чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Увесь період із 08 години 30 хвилин 29 жовтня 2014 року по даний час молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 (крім строкової служби), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 тривалістю понад один місяць та проводить час на власний розсуд.

Враховуючи викладене, дії військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 402, ч. З ст. 407 КК України.

20 травня 2015 року стосовно військовослужбовця призваного під час мобілізації молодшого сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та цього ж дня повідомлення про підозру вручено житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5

31 жовтня 2016 року стосовно військовослужбовця призваного під час мобілізації молодшого сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України, яке скеровано за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Окрім цього, перевіркою постійного місця проживання підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем реєстрації не проживає, досить тривалий час. Разом з цим, опитування сусідів показало, що останній виїхав до м. Антрацит Луганської області, проте точного місця проживання не встановлено.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 народився в м. Антрацит, Луганської області, громадянин України, з вищою освітою, молодший сержант, радіотелефоніст радіостанції Р-142Н взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не одружений, не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати молодшого сержанта ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: повідомленням командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , актом службового розслідування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими доказами.

20 січня 2021 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_14 надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, тобто закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.

Беручи до уваги, що з 29 жовтня 2014 року по теперішній час підозрюваний молодший сержант ОСОБА_5 тривалий час переховується від органу досудового розслідування, перешкоджає проведенню слідчих дій та прийняттю процесуальних рішень за кримінальним провадженням, а також у зв`язку із закінченням терміну дії ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому просить клопотання задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

На думку слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 1 ст. 402, ч. 3 ст. 407 КК України, що підтверджується наступними матеріалами, зокрема: повідомленням командира військової частини пп НОМЕР_1 , актом службового розслідування військової частини пп НОМЕР_1 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено існування ризиків, зазначених у клопотанні, передбачених ст.177 КПК України, а саме підозрюваний, переховується від органу досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, слідчий суддя, приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні існують обставини, які вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, та зазначені у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали чи відкликання ухвали прокурором.

Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1