Справа № 463/6324/20
Провадження № 1-кс/463/3385/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

04 листопада 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 від 10.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000346 від 10.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2014 року рядовий ОСОБА_5 призваний за частковою мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу. 01.08.2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 184 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду водія-акумуляторника відділення зарядно-акумуляторних станцій центру зв`язку польового вузла зв`язку. Так, рядовий ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), у порушення вимог Конституції України, ст.ст.11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з 23.01.2015 року по 30.01.2015 року та з 02.02.2015 року по теперішній час ухиляється від проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з наведеним останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України - самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або лікувального закладу.

23 листопада 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення.

В подальшому, постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 від 23.11.2015 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000346 від 10.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України зупинено та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, останній переховується від органів досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, відтак наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо, оскільки обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та може призвести до його подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду.
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання та пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є нетяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, був оголошений в розшук, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти дії з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Слідчий в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний в судовому засіданні відносно клопотання заперечив, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, додатково зазначив, що він перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з 13.05.2015 року з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психотропних речовин та потребує замісної підтримувальної терапії (ЗПТ).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 внесено відомості з приводу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України. Про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомлено 23.11.2015 року.

Так, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2021 року, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу та доставки до Личаківського районного суду м.Львова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, повідомлення про неприбуття на службу військовослужбовця військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 10.02.2015 року, повідомлення про підозру від 23.11.2015 року, постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук від 23.11.2015 року, а також інші матеріали кримінального провадження.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп.56 та 59 з подальшими посиланнями).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що прокурор не навів переконливих доказів, що лише внаслідок того, що ОСОБА_5 був оголошений в розшук, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а тому потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено та враховано, що підозрюваний приймав участь в антитерористичній операції, зі слів працює неофіційно, на сьогоднішній день проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що також встановлено органом досудового розслідування, крім цього, перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з 13.05.2015 року з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психотропних речовин та потребує замісної підтримувальної терапії (ЗПТ).

Частина 3 ст.176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи вищенаведені обставини, вважаю, що підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не має.

Однак, беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, останній може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, за місцем його проживання.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., за місцем його фактичного проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися за межі м.Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити з 04 листопада 2021 року до 31 грудня 2021 року включно.

Ухвалу скерувати у відділ поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1