ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1524/21 Номер провадження 11-кп/814/836/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника ДУ
«Надержинщинська виправна колонія №65» ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» матеріали провадження за апеляційною скаргою з внесеними доповненнями адвоката ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимої; по даній справі засудженої Бабушківським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ухвали суду, засуджена ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Бабушківського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року посилаючись на те, що вона відбула від призначеного покарання, 09 березня 2021 року була переведена на дільницю соціальної реабілітації. На даний час засуджена достатньо усвідомлює причинно-наслідковий зв`язок між власними діями та наслідками, тому вона має впевненість, здатність дотримуватись загально прийнятних норм у суспільстві. Вважає, що на даний час вона готова до самокерованої правослухняної поведінки.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженої суд вказав, що лише відсутність дисциплінарних стягнень, а також поведінка засудженої не відображають те, що вона дійсно своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує на застосування відносно неї положень ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі з внесеними доповненнями захисник засудженої адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання врахувавши виключно позитивні дані про особу засудженої, її ставлення до вчиненого злочину, сумлінну поведінку за весь час відбування покарання, належне ставлення до праці. Зазначає, що засуджена має міцні соціальні зв`язки, має місце для проживання після звільнення.

Крім того, засуджена має низку тяжких хвороб, що підтверджується випискою з медичної карти.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з внесеними доповненнями, прокурора та представника колонії, які заперечували щодо апеляційної скарги захисника поданої в інтересах засудженої та вказували, що засуджена не довела своє виправлення та не заслуговує на застосування щодо неї умовно-дострокового звільнення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, вироком Бабушківського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 30 грудня 2015 року по 23 червня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року вказаний вирок залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 30 грудня 2015 року по 23 серпня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок відбуття строку покарання засудженій рахується з 30 грудня 2015 року, кінець строку покарання 05 травня 2023 року, отже на час розгляду справи засуджена відбула 3/4 призначеного строку покарання.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу ОСОБА_7 .

За час відбування покарання у з 04 січня 2016 року перебувала в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська, характеризувалась задовільно, не порушувала встановлені вимоги режиму тримання, дисциплінарних стягнень не мала. Не заохочувалась, До праці не залучалась.

З 29 грудня 2016 року відбувала покарання в державній установі «Чернігівська виправна колонія (№44)»

За час відбування покарання характеризувалась посередньо, порушувала встановлені вимоги режиму відбування покарання, за що мала одне дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувалась два рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

З 16 грудня 2020 року ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська випрана колонія (№ 65)».

На адресу апеляційного суду надано характеристику від 13 жовтня 2021 року на засуджену ОСОБА_7 з якої вбачається, що остання не має дисциплінарних стягнень та за час відбування покарання у Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)№ до неї заходи заохочення не застосовувались, працевлаштована та характеризується задовільно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускала. На засіданні комісії по застосуванню до засуджених заохочувальних норм, згідно ст. 101 КВК України прийнято рішення про переведення засудженої ОСОБА_7 до дільниці соціальної реабілітації як такої, що стає на шлях виправлення. За час перебування на дільниці соціальної реабілітації характеризується посередньо. Не допускає режиму відбування покарання та порядку дня установи.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що засуджена ОСОБА_7 має два заохочення та працевлаштована, приймає активну участь у житті установи судом першої інстанції враховані належним чином, про що вказано у самій ухвалі суду.

Проте, слід зазначити, що наявність у засудженої 2 заохочень за сумлінну поведінку, які отримані нею упродовж 2020 року само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці ОСОБА_7 .

Разом з цим, згідно матеріалів особової справи, рішенням адміністративної комісії установи від 10.09.2020 було вирішено, що засуджена ОСОБА_7 не заслуговує на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, як такій, що не стала на шлях виправлення.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що засуджена ОСОБА_7 в повній мірі не змогла належним чином довести своє виправлення.

Враховуючи викладене, вивчивши всебічно та повно дані про особу засудженої ОСОБА_7 , зважаючи на те, що засуджена протягом тривалого часу відбування покарання отримала лише 2 заохочення упродовж 2020 року, тобто за період, що передує відбуванню покарання у державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» колегія суддів приходить до висновку, що на даний час неможливо переконливо стверджувати про те, що засуджена своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому вважає ухвалу суду першої інстанції законною і підстав для її скасування не вбачає.

Відповідно доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про незадовільний стан здоров`я не є безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив матеріали особової справи засудженої та клопотання засудженої щодо можливого застосування умовно-достроковго звільнення та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а саме дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджена протягом строку відбування покарання стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3