печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

26.10.2021 прокурор першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до суду з вказаним клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурори клопотання підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Заслухавши прокурорів, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими клопотання обґрунтовується, суд дійшов до наступного висновку.
В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002661 від 16.08.2017 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у незаконному переправленні кількох осіб через державний кордон України, вчинених за попередньою змовою групою осіб та за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та незаконному переправленні кількох осіб через державний кордон України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
Вказані матеріали досудового розслідування 16.08.2017 виділені із кримінального провадження №0000228 від 22.01.2014 за фактом перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронних органів України, що призвело до масових жертв серед протестуючих, тобто до настання тяжких наслідків, а також про організацію умисних вбивств останніх, вчинених способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 та ін. КК України.
Встановлено, що у період з 21.11.2013 по 20.02.2014 в місті Києві проходили масові збори, мітинги вуличні походи і демонстрації громадян, викликані на початковому етапі припиненням Урядом України процесу підготовки до підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом, і подальшим не підписанням Президентом України ОСОБА_7 зазначеної Угоди у місті Вільнюсі (Литовська Республіка) під час проведення саміту Східного партнерства 28-29.11.2013, а в наступному і протестом проти свавілля правоохоронних органів, беззаконня та корупції в державі.
У зв`язку з цим, Президент України ОСОБА_7 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які ставили під загрозу його перебування при владі, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним і його оточенням систему управління, згідно з якою державні, зокрема правоохоронні органи виконували саме його вказівки, навіть якщо вони грубо порушували вимоги Конституції та законодавства України, віддав явно злочинні вказівки Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Голові Служби безпеки України ОСОБА_11 та іншим високопосадовцям, на застосування підлеглими їм працівниками, без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства фізичного насильства, спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силового розгону мітингувальників, які перебували у центральній частині міста Києва, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді умисних вбивств та замахів на умисні вбивства громадян, заподіяння їм тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, та інші тяжкі наслідки.
У зв`язку із ситуацією, що виникла в Україні, 21.02.2014 ОСОБА_7 і лідерами парламентської опозиції за посередництва представників Євросоюзу підписано угоду про врегулювання політичної кризи в Україні.
Після цього, того ж дня, ОСОБА_7 , разом із співмешканкою ОСОБА_12 , в супроводі заступника начальника Управління начальника Служби безпеки Президента України Управління державної охорони України (далі УДО) України ОСОБА_8 , старшого консультанта 1 відділу Служби безпеки Президента України УДО України ОСОБА_6 та інших співробітників УДО України, на гвинтокрилі вилетів до міста Харків, де планував взяти участь у з`їзді депутатів всіх рівнів південно-східних регіонів України, який повинен був відбутися 22.02.2014 у міському Палаці Спорту. Інші співробітники Управління державної охорони України, які забезпечували безпеку ОСОБА_7 , виїхали в місто Харків на службових автомобілях.
Однак, ОСОБА_7 участь у вказаному з`їзді не прийняв та цього ж дня на гвинтокрилі разом із ОСОБА_12 , а також у супроводі вказаних співробітників УДО, вилетів до м. Донецька, де, за порадою невстановлених слідством осіб із керівництва Російської Федерації, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності за суспільно-небезпечні наслідки, що настали внаслідок вчинення злочинів стосовно мітингувальників у період з 21.11.2013 по 20.02.2014, вирішив залишити межі України та переїхати до Російської Федерації, незаконно перетнувши державний кордон України. Зокрема, 22.02.2014 ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_12 , вищевказаними співробітниками УДО та іншими особами намагався незаконно вилетіти з міжнародного аеропорту м. Донецька до Російської Федерації. Проте, дана спроба була припинена прикордонниками.
Цього ж дня, інші співробітники Управління державної охорони України, які забезпечували безпеку ОСОБА_7 , на службових автомобілях також прибули до м Донецька.
Після цього, заступник начальника Управління начальник Служби безпеки Президента України УДО України ОСОБА_8 та старший консультант 1 відділу Служби безпеки Президента України УДО України ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , командувачем військами ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі РФ) генерал-полковником ОСОБА_13 , та іншими невстановленими в ході слідства представниками силових відомств Російської Федерації, вирішили організувати незаконне переправлення Президента України ОСОБА_7 , його супутниці ОСОБА_12 , сина ОСОБА_14 та інших осіб через державний кордон України на територію Російської Федерації в іншому місці та інший спосіб.
З цією метою, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , спільно із невстановленою слідством особою, з якою координували свої дії по телефону оператора мобільного зв`язку РФ «МегаФон», іншими невстановленими в ході слідства представниками силових відомств РФ розробили та узгодили між собою план незаконного, в порушенням вимог Законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України», переправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших осіб повітряним шляхом через державний кордон України на територію Російської Федерації за допомогою гвинтокрилів Збройних Сил РФ.
Для участі у цих злочинних діях, згідно розробленого зазначеними особами плану, ОСОБА_7 залучив близького йому мешканця села Урзуф Мангушського району Донецької області ОСОБА_9 , який добре орієнтується у прилеглій до вказаного села місцевості, у тому числі у нічний час, і зможе вказати місце для посадки гвинтокрилів Збройних Сил РФ, що планувалося використати та спрямувати до місця їх посадки автомобілі, в яких з м. Донецька рухатимуться ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та інші особи, а також може надати необхідні поради, засоби або сприяти усуненню перешкод.
У свою чергу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодився на участь у незаконному переправленні ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших осіб, тобто групи осіб, через державний кордон України на територію іншої держави Російської Федерації, за допомогою гвинтокрилів Збройних Сил РФ повітряним шляхом, вступивши таким чином у попередню змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та невстановленою особою.
22.02.2014 близько 20 години із м. Донецька у напрямку села Урзуф виїхала автоколона у складі близько 10 автомобілів, у якій окрім ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , також перебував ОСОБА_14 .
Водночас, діючи згідно спільного злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення Президента України ОСОБА_7 та інших осіб через державний кордон України, представники силових відомств РФ у ніч з 22.02.2014 на 23.02.2014 спрямували три гвинтокрили невстановленої моделі збройних сил РФ, належність яких до конкретної військової частини на даний час не встановлена, до околиці села Урзуф Мангушського району Донецької області.
При цьому, ОСОБА_9 , 22.02.2014, перебуваючи в селі Урзуф, по власному мобільному телефону о 20 год. 57 хв., 21 год. 06 хв., 21 год. 07 хв. надавав поради ОСОБА_6 , щодо зручного маршруту пересування із м. Донецьк до околиці села Урзуф та точного місця, де зможуть приземлитися три гвинтокрили, надані задіяними представниками Російської Федерації.
У свою чергу, ОСОБА_6 , керуючи автоколоною, із врахуванням порад ОСОБА_9 , діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний план по незаконному переправленню ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших осіб через державний кордон України, усвідомлюючи незаконність своїх дій, спільно із
ОСОБА_8 надавав команди водіям автомобілів про подальший маршрут руху.
При цьому, ОСОБА_6 , використовуючи абонентський номер, який взяв у ОСОБА_15 , 23.02.2014 з 0 год. 58 хв. по 01 год. 41 хв. координував подальші дії щодо незаконного переправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших осіб через державний кордон України із невстановленою слідством особою, яка використовувала абонентський номер оператора мобільного зв`язку РФ «МегаФон», та ОСОБА_13 , який для зв`язку та координації дії використовував абонентський номер оператора мобільного зв`язку РФ «МегаФон».
Діючи за порадами ОСОБА_9 та виконуючи подальші команди ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , автоколона із м. Донецька, прямуючи по автодорозі через міста Волноваха і Маріуполь Донецької області та місто Бердянськ Запорізької області, 23.02.2014 близько 01 год. 30 хв. прибула до околиці села Урзуф, куди також прибули за орієнтуванням ОСОБА_9 три гвинтокрила Збройних Сил РФ невстановленої моделі та належності до військової частини.
Після цього, 23.02.2014, в результаті умисних спільних та узгоджених дій учасників групи, за сприяння ОСОБА_9 та вказівок ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , із околиці села Урзуф Мангушського району Донецької області в порушенням вимог Законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України», тобто незаконно, переправлено ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших осіб, усього не менше 20 осіб через державний кордон України за допомогою трьох гвинтокрилів Збройних Сил РФ повітряним шляхом до невстановленого військового аеродрому на території Російської Федерації.
У подальшому, 23.02.2014 на літаку невстановленої марки, повітряним шляхом, вказаних осіб переправлено до військового аеродрому у м. Анапа Краснодарського краю РФ.
07.09.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме, що він підозрюється у незаконному переправленню кількох осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Прокурор зазначає, що обставини, які дають підстави вважати про наявність достатніх даних у кримінальному провадженні про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, підтверджується наступними доказами:
- показання працівників СБ охорони Президента України УДО України ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 відповідно яких у ніч з 22 на 23 лютого 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інших, близько 20 осіб, переправлено на трьох військових гвинтокрилах із околиці с. Урзуф Мангушського району Донецької області на територію Російської Федерації. При цьому, вказані особи рухалися в автомобілях у кількості близько 10 штук, вказівки щодо маршруту руху надавав ОСОБА_6 ;
- роздруківками телефонних дзвінків із номеру телефону ОСОБА_6 , відповідно до яких у ніч з 22 на 23 лютого 2014 року він контактував із представниками силових відомств Російської Федерації;
- протоколом огляду відеозаписів зі світовою мережі інтернет під назвою «Крым. Путь на Родину. Документальный фильм Андрея Кондрашова», згідно якого вбачається, що до перетину кордону причетні представники силових відомств Російської Федерації, з якими, з приводу координації дії та ймовірного маршруту до точки переправлення кордону України, спілкувалися охоронці ОСОБА_7 ;
- іншими матеріалам в сукупності, зібраних під час досудового розслідування.
Орган досудового розслідування вказує, що наявна достатніх ризиків, які дають підстав вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також переховуватись від органу досудового розслідування та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Оскільки, ОСОБА_6 на даний час не розшукано, а суспільна небезпека вчинених ним діянь не перестала існувати, необхідно його затримати та здійснити привід з метою обрання запобіжного заходу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 покладається необхідність запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи, застосовані до нього не забезпечать, належної поведінки останнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до вимог ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання, орган досудового слідства шляхом внесення відповідного клопотання ініціював питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, може уникнути правосуддя.
Так, під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та розпочав їх вчинення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Зважаючи на викладене, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, а його участь в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рибніц-Дамгартен, Німеччина, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на час скоєння злочину фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її проголошення, тобто до 27.04.2022 включно, але у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002661.

Ухвала виконується негайно та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1