Справа №641/2791/21
Провадження №1-кп/635/1/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю на два місяці за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши останньому залишати житло за вказаною адресою без дозволу суду у період часу з 22-00 години до 07-00 години наступної доби, з покладенням наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою у зазначений час, не залишати місце постійного проживання без дозволу суду у певний час, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України. Крім того, прокурор звернулась з клопотанням про відсторонення обвинуваченого від займаної ним посади заступника голови адміністрації району з соціальних та гуманітарних питань адміністрації Слобідського району Харківської міської ради строком на 2 місяці. В обґрунтування клопотань прокурор зазначила, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені умисного тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим він може переховуватись від суду, що підтверджується наявністю паспорту для виїзду за кордон; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується займаною посадою та доступом до документації; незаконно впливати на заявника, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти їм шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, враховуючи, що злочин вчинений під час перебування на посаді заступника голови адміністрації району з соціальних та гуманітарних питань адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, відсторонення обвинуваченого від посади є необхідним заходом для запобігання його подальшій протиправній поведінці.
Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, зазначивши, що він від суду не переховувався, від явки не ухилявся та з`являвся за кожною вимогою, ні на кого не впливав, від органів поліції на нього з зазначеного приводу не надходило жодної скарги, умови перебування під домашнім арештом він не порушував, усі покладені на нього обов`язки виконує сумлінно, а отже своєю поведінкою довів, що необхідність застосування такого запобіжного заходу є недоцільною. Щодо клопотання прокурора про продовження застосування до нього відсторонення від займаної ним посади також заперечував, зазначив про необхідність фінансового забезпечення.
Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту та відсторонення його від посади заперечував, зазначивши, що ОСОБА_5 в період коли строк дії попереднього запобіжного заходу сплив та заново не був обраний, від суду не переховувався, на свідків не впливав, у зв`язку з чим продовження застосування домашнього арешту в певний час доби вважав не доцільним, вважав можливим змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання. Щодо клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого відсторонення від займаної ним посади вказав, що розгляд кримінальних справ в судах проводиться тривалий час, в свою чергу особа, яка відсторонена від посади не має засобів для фінансового забезпечення.
Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
За привалами ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: запобіжні заходи.

Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Досліджуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєнане з вимаганням такої вигоди.
Встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю (браслету) змінено на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, зобов`язано протягом часу дії ухвали: прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2021 року змінено визначене ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року місце відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби обвинуваченомуОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з адреси: АДРЕСА_2 , на адресу: АДРЕСА_1 , зі збереженням усіх раніше обраних обмежень.
Харківським районним судом Харківської області обвинуваченому ОСОБА_5 неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз ухвалою суду від 23 грудня 2021 року на два місяці до 23 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Суд враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про наявність підстав щодо зміни обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби на більш м`який, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків. При цьому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має неповнолітню доньку, а також має постійне місце проживання і реєстрації на території Харківської області, а такожз огляду на те, що прокурором не доведено виправданості продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, і не доведено, що менш суворі запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам.

Крім того, суд приймає до уваги розумність сукупної тривалості перебування обвинуваченого спочатку під цілодобовим домашнім арештом, а потім під домашнім арештом у певний час доби, а також враховуючи, що ОСОБА_5 від суду та органів досудового розслідування не переховувався та не перешкоджав кримінальному провадженню.
Окремої уваги також потребує той факт, що з часу застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як домашній арешт, ним жодного разу не було допущено порушення покладених на нього процесуальних обов`язків як на досудовому розслідуванні та і на стадії судового розгляду, що в судовому засіданні було підтверджено і прокурором та свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які в сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення стали підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту в певний період доби на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з зобов`язанням виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі про відсторонення від посади (п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Стаття 43 Конституції України передбачає, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, в тому числі і відсторонення від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватись виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.
Відповідно до примітки до ст. 45 КК України корупційними злочинами вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 369-2 КК України.
Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України №1700-УІІ від 14.10.2014 «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.
Згідно з ч. 2 ст.158 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що:
1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати;
2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.
В обґрунтування клопотання про відсторонення обвинуваченого від посади прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, перебуваючи на посаді може знищити чи підробити документи, які мають значення для судового розгляду, незаконними засобами впливати на заявника у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07.07.2021 року ОСОБА_5 було відсторонено від посади заступника голови адміністрації району з соціальних та гуманітарних питань адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, строком на 2 місяці. Ухвалами Харківського районного суду Харківської області неодноразово продовжено строк відсторонення ОСОБА_5 від посади заступника голови адміністрації району з соціальних та гуманітарних питань адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, останній раз ухвалою суду від 23 грудня 2021 року строком на 2 місяці, тобто до 23 лютого 2022 року включно.
Закон визначає, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку відсторонення від посади прокурор має довести, зокрема, відсутність можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.
Згідно з ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади суд зобов`язаний урахувати правову підставу для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, та наслідки відсторонення від посади для інших осіб.
При цьому кримінальний процесуальний закон зазначає, що підставою для відсторонення від посади є наявність достатніх даних вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який перебуваючи на посаді може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому викладено позицію, що «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність таких фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин» та рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з яким «…факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Під час розгляду клопотання прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що продовження строку дії заходу, як відсторонення ОСОБА_5 від посади необхідний для запобігання протиправній поведінці обвинуваченого щодо перешкоджання кримінальному провадженню, який перебуваючи на посаді, може незаконними засобами перешкоджати кримінальному провадженню, судовому розгляду.
За таких обставин, обмеження конституційного права ОСОБА_5 , на працю на його посаді виправдовується потребами судового розгляду та відповідає його завданням на даній стадії.
Відсторонення від посади, має тимчасовий характер, тому не тягне за собою звільнення особи з займаної посади та не порушує конституційне право особи на працю.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , безпосередньо пов`язаний з його перебуванням на займаній посаді, а прокурором доведено, що такий захід забезпечення необхідний для запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване, у зв`язку з чим є підстави для продовження строку відсторонення ОСОБА_5 від посади.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 331, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити строк відсторонення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади заступника голови адміністрації району з соціальних та гуманітарних питань адміністрації Слобідського району Харківської міської ради строком на 2 місяці, тобто до 21 квітня 2022 року включно.
Змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому в певний період часу без дозволу суду залишати житло, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 протягом часу дії ухвали:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації та проживання, та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на обвинуваченого покладаються на строк не більше ніж - два місяці, до 21 квітня 2022 року включно.

Обвинуваченому письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 21 квітня 2022 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали складено 22 лютого 2022 року

Головуючий суддя ОСОБА_1