Номер провадження: 11-сс/813/1658/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001289 від 24.10.2021 року, щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Стрий Львівської області, громадянина України, одруженого, ФОП, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненнізлочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001289 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 24 жовтня 2021 року, ОСОБА_11 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «DODGE CHARGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлу пору доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Перемоги в с. Струмок, Білгород-Дністровського району Одеської області, зі сторони с. Нерушай в сторону с. Спаське, яка має по одній смузі для руху транспортних засобів, в кожному напрямку, з невстановленою швидкістю.
На зазначеній ділянці проїзної частини організовано двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені переривчастою лінією дорожньої розмітки 1.5, на загальних ділянках, та суцільною 1.1, при під`їзді до пішохідного переходу, «Правила дорожнього руху України» (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001).
В цей же день, близько о 15 год. 00 хв., наближаючись до будинку № 90 вул. Перемоги, ОСОБА_11 , обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, п/п «б» п. 2.3. ПДР України.
Під час руху по проїзній частині вул. Перемоги наближаючись до будинку №90, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху велосипедиста ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку та почав змінювати траєкторію свого руху, а саме перетинати вул. Перемоги з права на ліво. Маючи технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста, водій ОСОБА_11 діючи з необережності, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобіля, проявляючи злочинну самовпевненість продовжив рух у зазначеному режимі, та не дотримуючись безпечної дистанції під час руху та грубо ігноруючи вимоги дорожньої розмітки, перетнув суцільну лінію 1.1, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом в населеному пункті з метою виконання маневру обгону велосипедиста, що рухався попереду в попутному напрямку в результаті чого скоїв наїзд передньою правою частиною кузову керованого ним автомобіля марки «DODGE CHARGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на велосипедиста ОСОБА_12 , у порушення вимог п.п. 12.3., 12.4., 13.1, п/п «в» п. 14.6., 34.1. ПДР України.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події смертельно травмовано велосипедиста ОСОБА_12 .
Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_11 , у сукупності допустив порушення вимог п.п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п.п. 12.3., 12.4., 13.1, п/п «в» п. 14.6., 34.1. ПДР, що свідчить про наявність в його діях ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
25.10.2021 року ОСОБА_11 затриманий в порядку ст.208 КПК та того дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
У цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання; незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді від 27.10.2021 року відмовлено у задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя погодився з обґрунтованістю підозри ОСОБА_11 , але відмовив в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, пославшись на те, що існуючи та доведені ризики вказують на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього такого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи обґрунтованість підозри, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки слідчий суддя не мав права відмовляти в задоволені клопотання слідчого з мотивів, наведених в оскарженій ухвалі. Захисник просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, з підстав, передбачених ст.194 КПК.
Захисник посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше не судимий, не підозрюється у вчиненні інших кримінальних правопорушень, має родину на утриманні та матір пенсійного віку, вживає заходів, направлених на відшкодування спричиненої злочином шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Зміст клопотання про застосування запобіжного заходу свідчить про те, що слідчим дотримані вимоги ст.184 КПК.

Статтею 194КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наведені норми процесуального закону вказують на те, що слідчий суддя, отримавши клопотання, був зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.184 КПК та розглянути його в чіткій відповідності до положень ст.194 КПК.

Частиною 2 статті 194 КПК визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, встановивши наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість висунутої підозри, слідчий суддя мав оцінити доводи клопотання та докази на підтвердження існування ризиків, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу щодо якого заявлене клопотання, та прийняти рішення по суті клопотання, а саме задовольнити клопотання, або відмовити в його задоволенні, якщо під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не дотримався зазначених вимог процесуального закону, оскільки мотивуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, погодившись з існуванням обґрунтованої підозри, відмовив у задоволенні клопотання, пославшись при цьому, як на підставу такої відмови, на те, що існуючи ризики унеможливлюють забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього запобіжного заходу заявленому в клопотанні.
Таке рішення слідчого судді апеляційний суд визнає незаконним та необґрунтованим, з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу, що погодившись з існуванням обґрунтованої підозри та існуванням ризиків, що є підставою для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя був зобов`язаний прийняти лише одне рішення - задовольнити клопотання, оскільки відмовити в його задоволенні, з урахуванням вимог ч.2 ст.194 КПК, слідчий суддя мав право виключено у випадку недоведеності всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті процесуального закону.

Однак, не виконавши зазначені вимоги процесуального закону, відмовивши у задоволенні клопотання, фактично пославшись на м`якість запропонованого слідчим та прокурором запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив загальні засади кримінального провадження та приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК, якими законом визначені повноваження слідчого судді.

Кримінальний процесуальний Кодекс України чітко визначає, що повноваження будь-якого суб`єкта кримінального процесу визначаються лише цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК до повноважень слідчого судді першої інстанції належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

Разом з цим, в даній справі, слідчий суддя прийняв рішення, яке має зовсім протилежний ефект, оскільки під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК, зокрема вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законом та фактично висловився про необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу, що суперечить самій суті судового контролю.

Апеляційний суд звертає увагу, що діючий кримінальний процесуальний закон визначає слідчого суддю як суб`єкта, який під час досудового розслідування вирішує питання, пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод осіб, та розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність у кримінальному процесі, тобто здійснює функцію судового контролю.

В свою чергу, функція судового контролю - це заснована на законі кримінальна

процесуальна діяльність спеціально уповноваженого суб`єкта - слідчого судді,

що здійснюється шляхом розгляду і вирішення клопотань і скарг сторін

кримінального провадження, потерпілого з метою охорони прав і свобод особи,

та має як превентивний, так і правовідновлювальний характер.

При цьому, судовий контроль за досудовим розслідуванням, це законодавчо

регламентована, непреюдиціальна діяльність, здійснювана за наявності процесуальної підстави у визначених межах спеціальним суб`єктом - слідчим суддею з метою перевірки дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що під час проведення досудового розслідування, зокрема в контексті вирішення питання про застосування запобіжного заходу, на слідчого суддю покладаються особливі повноваження з нагляду та оцінки процесуальної діяльності учасників кримінального провадження і контролю за дотриманням конституційних прав та свобод підозрюваного.

Саме слідчий суддя повинен об`єктивно оцінити представлені докази на підтримку клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Забезпечення контролю за дотриманням прав, свобод та законних інтересів осіб, які беруть участь у досудовому слідстві, покладає на слідчого суддю обов`язок спостереження за діями передусім правоохоронних органів, як носіїв владних функцій, на надання оцінки наявності підстав для застосування конкретного та запропонованого органом досудового розслідування чи прокурором запобіжного заходу, який обмежує права підозрюваного, а також наявності достатності для цього законних підстав.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя не дотримався принципу здійснення своїх повноважень у визначених законом межах, фактично перебрав на себе функції сторони обвинувачення, оскільки фактично висловився про недостатність застосування до підозрюваного запропонованого органом досудового розслідування та прокурором заходу забезпечення кримінального провадження, що суперечить не тільки приписам п.18 ч.1 ст.3 КПК, а і базовим принципам здійснення правосуддя та кримінального процесу в цілому.

Крім того, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог КПК, оскільки допустив до участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_11 громадянку ОСОБА_8 , яка на день розгляду клопотання - 27.10.2021 року, ще не набула статусу потерпілої в даному кримінальному провадженні, що підтверджується її заявою від 28.10.2021 року про залучення до провадження як потерпілого, копія якої надана апеляційному суду стороною захисту. Прокурор не заперечував цього факту в суді апеляційної інстанції.

Вказані обставини свідчать про недотримання слідчим суддею вимог процесуального закону щодо порядку судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст.412 передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд визнає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що в порядку п.2 ч.3 ст.407 КПК, підлягає безумовному скасуванню з постановленням нової ухвали.

Водночас апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 01.11.2021 року підозрюваному ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, апеляційний суд не вправі розглядати клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

За наведених обставин провадження за клопотанням слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає закриттю.

З огляду на те, що апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та закриття провадження за клопотанням слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційна скарга захисника не розглядається по суті апеляційних вимог.

Одночасно, апеляційний суд вважає, що встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог КПК, допущені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, потребують відповідного реагування.

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 14.06.2021 року (справа №686/9636/18), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК, вважає за необхідне звернути особливу увагу суду першої інстанції на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою неприпустимості аналогічних порушень вимог КПК під час розгляду слідчим суддею клопотань органу досудового розслідування про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 року у кримінальному провадженні №0001289 від 24.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за клопотанням слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Звернути увагу суду першої інстанції на неприпустимість допущення істотних порушень КПК України під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу, встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4