печерський районний суд міста києва
Примірник № ___
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,-
В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів.
До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, до початку судового засідання подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність особи, у володінні якої знаходиться інформація.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 366, ч. ч. 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 384, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 384, ст. 386, ч. 1 ст. 396 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Кабінету Міністрів України звернувся ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , направивши лист від 10.06.2011 щодо погашення існуючої заборгованості Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») перед ІНФОРМАЦІЯ_4 у сумі 405, 5 млн. доларів США.
20 серпня 2012 року о 11 годин 30 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » про стягнення 3 239 449 614 грн. 14 коп. за поставлений природній газ.
21.08.2012 о 09 год. 55 хв. в системі документообігу ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровано вказану позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України.
Суддя ІНФОРМАЦІЯ_5 отримав позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_6 та додані до неї документи, які містили наступні дані:
- позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України з обґрунтуванням, що Кабінет Міністрів України начебто «прийняв на себе» зобов`язання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » в сумі 405 млн. доларів США, які виникли на підставі генеральної угоди № 1957-1-96 від 29.05.1996, контракту №148/1697 від 25.07.1996 та додатковою угодою до нього №148/1697-Д4 від 25.12.1996, додатковою угодою №148/1697-2 від 30.06.1997 щодо здійснення розрахунків за поставлений у 1996 та 1997 роках природний газ.
- наявність боргу ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджувалася наданими представниками ІНФОРМАЦІЯ_8 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зобов`язань за угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2 про постачання товарів:
1) рішення Арбітражного суду м. Москви від 09.01.2001 по справі № А40-44294/00-40-424 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 суми попередньої оплати 130 409 902 доларів 10 центів США, неустойки в сумі 10 432 792 доларів 10 центів США;
2) рішення Арбітражного суду м. Москви від 07.05.2001 по справі № А40-11443/01-69-67 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 суми попередньої оплати 197 983 803 доларів 90 центів США, неустойки в сумі 15 838 704 доларів 30 центів США;
3) рішення Арбітражного суду м. Москви від 20.08.2001 по справі № А40-26753/01-7-374 про задоволення клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог до суми 24 017 156 доларів 97 центів США та про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 вказаних коштів;
4) рішення Арбітражного суду м. Москви від 26.09.2001 по справі № А40-27196/01-56-259 про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 відсотків у сумі 26 628 821 доларів 63 центів США.
За результатами розгляду клопотання Міністерства оборони РФ 15.05.2003 ІНФОРМАЦІЯ_9 постановлено ухвали про визнання вказаних рішень Арбітражного суду м. Москви та приведення їх до виконання на території України відповідно до статті 427 ЦПК України та Закону України «Про визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів».
Однак, стягнення боргу з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі вказаних рішень Арбітражного суду м. Москви та ІНФОРМАЦІЯ_10 не відбулося внаслідок прийняття рішення про ліквідацію ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
На підтвердження «прийняття на себе» Кабінетом Міністрів України зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_11 посилалося на обставини, які не пов`язані з виникненням будь-яких господарських правовідносин та господарського спору, а саме на протокол десятого засідання змішаної ІНФОРМАЦІЯ_12 комісії із співробітництва від 02.07.2004 року, відповідно до пункту 3.2.5 якого українська сторона: «зобов`язалася сприяти процедурі виконання судових рішень по стягненню заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природній газ».
Однак, на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_13 не сприяла, а навпаки, шляхом винесення у 2009 році судового рішення про ліквідацію ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перешкоджала виконанню судових рішень про стягнення з ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » боргу на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Саме з таких підстав, не пов`язаних з укладанням будь-яких господарських договорів та правочинів, на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_6 , Кабінет Міністрів України «прийняв на себе» зобов`язання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в сумі 405 млн. доларів США.
Таким чином, зміст позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_6 та додані до неї документи очевидно свідчили про відсутність безпосередньо між ІНФОРМАЦІЯ_4 та Кабінетом Міністрів України будь-яких господарських правовідносин, які могли виникнути лише при укладанні, зміні, розірванні або виконанні господарських договорів з приводу предмету спору, визначеного у вказаній позовній заяві заборгованість ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 405 млн. доларів США.
Тобто, виходячи з вимог ст. 12 та ст. 62 ГПК України справа за вищевказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України не була підвідомча господарським судам через те, що вимоги ІНФОРМАЦІЯ_6 не були пов`язані з укладанням, зміною, розірванням і виконанням будь-яких господарських договорів з Кабінетом Міністрів України, і з цих підстав суддя зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у прийнятті позовної заяви Міністерства оборони РФ.
Натомість, суддя господарського суду м. Києва, свідомо порушуючи вимоги ст. 12 та ст. 62 ГПК України, маючи намір здійснити судове провадження без передбачених законодавством підстав, безпідставно постановив ухвалу про порушення провадження у справі №5011-61/11340-2012 за вказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про стягнення 3 239 449 614 грн. 14 коп. за поставлений природній газ.
27.08.2012 суддя виніс ухвалу у справі № 5011-61/11340-2012 за вказаним позовом ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України про зобов`язання позивача ІНФОРМАЦІЯ_6 надати засвідчені копії документів, зокрема, взаємовідносин ІНФОРМАЦІЯ_6 та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також наявного листування між уповноваженими органами України та Російської Федерації щодо укладання та виконання зовнішньоекономічних контрактів, пов`язаних з поставкою матеріально-технічних ресурсів та продукції виробничо-технічного призначення для потреб ІНФОРМАЦІЯ_6 упродовж 1996-2000 років.
Крім того, вказаною ухвалою суддя зобов`язав Кабінет Міністрів України надати витяг державного реєстратора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про включення до реєстру третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також копії установчих документів ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Тією ж ухвалою суддя зобов`язав третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », надати суду письмові пояснення щодо суті позовних вимог, витяг державного реєстратора, засвідчені копії документів на підтвердження свого статусу юридичної особи та повного найменування.
Представником Кабінету Міністрів України був поданий відзив № 11074/0/2-12 від 04.09.2012 на вищевказаний позов ІНФОРМАЦІЯ_6 , до якого, зокрема, додано документи, які не вимагалися від Кабінету Міністрів України згідно із вищевказаною ухвалою судді ОСОБА_5 : лист ІНФОРМАЦІЯ_14 від 31.08.2012 № 6/7295 із засвідченими слідчим ІНФОРМАЦІЯ_14 документами, зокрема, копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 .
Надана судді представником Кабінету Міністрів України у додатку до вказаного відзиву на позов копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 , на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 , містить дані про те, що: «Згідно із досягнутими домовленостями про порядок взаєморозрахунків за російський природній газ українські оптові імпортери та промислові підприємства здійснюють постачання матеріально-технічних ресурсів РАТ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » та іншим споживачам, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_6 на суму 300 млн. доларів США на основі Генеральної Угоди від 29.05.1996 № 1957-1-96 та контракту від 25.07.1996 № 148/1697 між ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та ІНФОРМАЦІЯ_4 Основна робота по вказаній угоді вже проведена, але дуже повільно видаються наряд-закази під весь запланований обсяг, що може негативно вплинути на ході виконання всієї міждержавної програми у 1996 році. У зв`язку з цим, переконливо прошу Вас, ОСОБА_8 , доручити Міністру оборони РФ найближчим часом видати наряд-закази на постачання матеріально-технічних ресурсів на суму 300 млн. доларів США корпорації «Єдині енергетичні системи України», уповноваженої Кабінетом Міністрів України на цю роботу, що дозволило б повністю стабілізувати розрахунки за російський природній газ».
Таким чином, зміст зазначеного листа констатує вже існуючі станом на 26.08.1996 правовідносини між ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо постачання матеріально-технічних ресурсів та вказує, що ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » уповноважено Урядом України на вжиття заходів, спрямованих на розрахунки за російський природній газ, а також пропонується Уряду РФ вжити заходів до надання наряд-заказів на постачання матеріально-технічних ресурсів. Будь-яких даних про надання Урядом України гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 цей лист не містить.
Копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 , містить дані про те, що: «На теперішній час розвитку взаємовигідних відносин між Україною та Російською Федерацією перешкоджає ряд обставин, зокрема, державна заборгованість України та її підприємств і організацій за енергоносії, перевага бартерних форм розрахунків за постачання продукції, що тягне за собою зростання взаємної заборгованості та боргів перед бюджетами обох країн. Для вирішення цих проблем українськими експертами розроблений комплекс заходів, якими можливо суттєво скоротити на підставі грошових розрахунків заборгованість України та українських підприємств. Сутність системи розрахунків, яка пропонується, полягає, по-перше, у використанні цільових грошових коштів та проведення їх через розрахункові рахунки усіх учасників, вказаних у Додатку до цього листа, за пов`язаною схемою. По-друге, для реалізації цієї схеми розрахунків Уряд України призначає Уповноважену організацію, якій буде доручено ліквідувати в найближчий час за рахунок короткочасного банківського кредиту заборгованість по оплаті енергоносіїв та іншим зобов`язанням України. По-третє, одночасно Уряд України розробляє державну програму постачання матеріально-технічних ресурсів та доручає Уповноваженій організації укладання контрактів на постачання вказаних ресурсів. У зв`язку з цим пропонуємо визначити перелік міністерств, відомств та підприємств, що фінансуються з федерального бюджету РФ, обсяги їх цільового фінансування на імпорт матеріально-технічних ресурсів з України та видати відповідні доручення на укладання контрактів з Уповноваженою організацією. Уряд України надає гарантії виконання Уповноваженою організацією зобов`язань по контрактам на постачання матеріально-технічних ресурсів. Одночасно, просили б Уряд РФ розробити та затвердити Порядок проведення оплати за поставлені з України матеріально-технічні ресурси з використанням цільових грошових коштів. При цьому, враховуючи, що оплата ресурсів, що постачаються, здійснюється за рахунок коштів Федерального бюджету, а також те, що постачання природного газу в Україну здійснюється без податків, прошу Вас розглянути можливість звільнення від ПДВ товарів (робіт, послуг), що постачаються в рамках системи, що пропонується, на адресу визначених Урядом РФ Міністерств, відомств та підприємств, за умови підтвердження походження товарів (робіт, послуг) з території України. Приймаючи до уваги важливість зазначених проблем для обох держав, просимо Вас, ОСОБА_8 , розглянути дану систему розрахунків, та у разі позитивної оцінки підписати міжурядову угоду та відповідні рішення. Уряд України до такої схеми роботи готовий.»
Засвідчена слідчим Служби безпеки України копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 , була надана представником Кабінету Міністрів України та долучена до матеріалів справи без Додатку, який за змістом вказаного листа містить перелік усіх учасників схеми розрахунків, зокрема, назву «Уповноваженої організації» для забезпечення виконання зобов`язань якої Урядом України, за умови згоди Уряду РФ та підписання міжурядових угод, у подальшому могла бути надана гарантія у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, зміст листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 є пропозицією можливої, та ще не введеної у дію схеми подальших взаємовідносин між українськими та російськими підприємствами і організаціями за правилами, які станом на 26.08.1996 ще не розроблені та не затверджені міжурядовими угодами. При цьому, як один з елементів пропонованої можливої системи розрахунків, передбачається можливість надання у подальшому Урядом України у встановленому законодавством України порядку гарантій виконання Уповноваженою організацією, яка станом на 26.08.1996 ще не визначена, зобов`язань перед також невизначеними на цю дату Міністерствами, підприємствами, відомствами, що фінансуються з російського бюджету.
Додаток до листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 є невід`ємною його складовою, без якої неможливо визначити «Уповноважену організацію» для забезпечення виконання зобов`язань якої Урядом України начебто мала бути надана у майбутньому гарантія, зокрема, неможливо визнати ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » такою «Уповноважену організацію».
Отже, зміст копії листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копії листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 , на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 кожен зокрема або у своєму взаємозв`язку очевидно та поза сумнівами не свідчать про те, що Уряд України зазначеними листами надав гарантії виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » своїх зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_4 за генеральною угодою від 29.05.1996 р. №1957-1-96 та контрактом від 25.07.1996 №148/1697, а тим більше за угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2.
Представники ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначених листів за підписом ОСОБА_6 або їх копій до суду не надавали та взагалі не посилалися на них при обґрунтуванні позову до Кабінету Міністрів України. Підставами вказаного позову ІНФОРМАЦІЯ_4 були визначені «зобов`язання сприяти процедурі виконання судових рішень по стягненню заборгованості українських оптових покупців, за раніше отриманий, але не оплачений природній газ», які не були пов`язані з укладанням, зміною, розірванням і виконанням будь-яких господарських договорів з Кабінетом Міністрів України.
Після того, як суддя перейшов до розгляду справи по суті, представник ІНФОРМАЦІЯ_6 на його пропозицію надав пояснення щодо підстав та предмету позову. При цьому, представник ІНФОРМАЦІЯ_6 як на підставу позову вказав нові обставин, не зазначені у позовній заяві, а саме вказав на наявність між ІНФОРМАЦІЯ_4 та Кабінетом Міністрів України господарських правовідносин, які начебто виникли на підставі листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 , відповідно до яких Урядом України на думку представників ІНФОРМАЦІЯ_6 начебто надано гарантії виконання ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » зобов`язань перед ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Порядок надання гарантій Уряду України за зобов`язаннями суб`єктів господарювання був врегульований рядом нормативно-правових актів, зокрема, Указом Президента України №343 від 01.05.1995 «Про заходи щодо зміцнення фінансової дисципліни при виконанні Державного бюджету України» (далі Указ № 343), Положенням про Валютно-кредитну раду Кабінету Міністрів України, затвердженим Указом Президента України №852/95 від 20.09.1995, постановою Кабінету Міністрів України №655 від 17.08.1995 «Про додаткове забезпечення гарантій або інших зобов`язань Уряду України, які надаються іноземним кредиторам щодо погашення кредитів в іноземній валюті, що залучаються українськими юридичними особами» (дали Постанова № 655).
Відповідно до положень зазначених вище актів, гарантії Уряду України могли бути надані виключно за поданням Валютно-кредитної ради за наявності позитивного висновку ІНФОРМАЦІЯ_17 і ІНФОРМАЦІЯ_18 та після прийняття Кабінетом Міністрів України у встановленому порядку позитивного рішення з цього питання.
Відповідно до п. 19 Тимчасового регламенту засідань Кабінету Міністрів України та його Президії і Положення про підготовку проектів постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.1993 № 523, Кабінет Міністрів України реалізував повноваження, віднесені до його компетенції шляхом прийняття та видання у встановленому порядку постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів.
Під час судового розгляду у справі № 5011-61/11340-2012 представниками Кабінету Міністрів України судді надано письмові підтвердження того, що Кабінетом Міністрів України в установленому порядку не було прийнято жодної постанови або розпорядження щодо надання гарантій для забезпечення погашення заборгованості ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », зокрема, за генеральною угодою від 29.05.1996 р. №1957-1-96 та контрактом від 25.07.1996 №148/1697, а також угодою від 11.06.1997 №148/1697-1 та угодою від 30.06.1997 №148/1697-2, на які представники ІНФОРМАЦІЯ_6 посилалися як на підставу виникнення заборгованості, а у Державному бюджеті України, в Реєстрі державного боргу і гарантованого державою боргу чи Реєстрі державних гарантій, які веде ІНФОРМАЦІЯ_17 , не обліковувались ніколи будь-які гарантії, надані за зобов`язаннями ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».
Навіть у разі свідомого викривлення змісту копії листа № 64-2298/8 від 26.08.1996 (без Додатку) та копії листа № 64-2297/8 від 26.08.1996 з метою визначення факту гарантування Урядом України виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 , суддя повинен був відмовити у позові внаслідок спливу позовної давності згідно із вимогами ч. 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України.
Згідно із ст. 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.
Згідно із ст. 84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення.
19.09.2012 суддя ІНФОРМАЦІЯ_5 за наявності правових підстав, відомих йому за результатами судового розгляду, для застосування за заявою представників Кабінету Міністрів України та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » наслідків спливу строків позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України склав та проголосив рішення про задоволення позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України, ІНФОРМАЦІЯ_19 в частині стягнення 3 113 053 506,26 грн., а також про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ІНФОРМАЦІЯ_20 на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 заборгованості в сумі 3 113 053 506,26 грн. та судовий збір в сумі 61 862,74 грн.
При цьому безпідставно, завідомо усупереч фактичного змісту документів, визнав копію листа від № 6402298/8 від 26.08.1996 (без Додатку, який є невід`ємною частиною цього документа) та копію листа №64-2297/8 від 26.08.1996 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на імя Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 доказами гарантування (поруки) Урядом України виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед
ІНФОРМАЦІЯ_4 , працівники якої зобов`язані були виконувати судове рішення та виданий на його підставі судовий наказ, упродовж грудня 2012 року здійснено часткове перерахування з Державного бюджету України коштів на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_6 у сумі 58 815 270 російських рублів, 25.10.2013 на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_6 перераховано державні кошти в сумі 90 162 623,69 російських рублів, а всього 148 977 893,69 російських рублів, що за курсом ІНФОРМАЦІЯ_21 дорівнює 38 676 069,12 грн., що потягло тяжкі наслідки у вигляді безпідставного та безоплатного витрачання державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до ст. 103 ГПК України (в редакції на час учинення кримінального правопорушення) апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право:
1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення ;
2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;
3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково;
4) змінити рішення.
Підставами для скасування або змінити рішення місцевого господарського суду, відповідно до статті 104 ГПК України, є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішення місцевого господарського суду, обставинам справи;
4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Однак, 03.12.2012 колегією суддів ІНФОРМАЦІЯ_22 , за наявності правових підстав, відомих їм за результатами судового розгляду, для застосування за заявою представників Кабінету Міністрів України та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » наслідків спливу строків позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України, виконуючи свою частину дій спільного з іншими співучасниками плану розтрати державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 , умисно неправильно застосувавши матеріальне та процесуальне законодавство всупереч фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду справи, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_22 , за адресою: АДРЕСА_1 , зал судових засідань № 1, складено та проголошено рішення (постанову) про залишення без задоволення апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_19 , Кабінету Міністрів України та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », а рішення ІНФОРМАЦІЯ_23 від 19.09.2012 без змін.
Це рішення є завідомо неправосудне виходячи з такого:
- автоматизований розподіл апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_19 на рішення ІНФОРМАЦІЯ_23 від 19.09.2012 у справі № 5011-61/11340-2012 відбувся з порушенням вимог закону щодо вірогідності та об`єктивності такого розподілу;
- суддя ІНФОРМАЦІЯ_23 умисно проігнорував вимоги статей 12, 62 ГПК України, безпідставно розпочавши судове провадження на підставі позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України, яка не містила будь-яких даних про наявність господарських правовідносин та господарського спору безпосередньо між ними;
- судове провадження здійснювалось без передбачених законодавством підстав та в порушення вимог ч. 4 ст. 22 ГПК України, а розгляд позову ІНФОРМАЦІЯ_6 , підстави якого було змінено після початку розгляду справи по суті без подання письмової заяви, про що суддям достовірно стало відомо під час апеляційного розгляду;
- суддями свідомо проігноровано вимоги п. 3 ст. 267 ЦК України, не застосовано наслідки спливу позовної давності за заявою представників відповідачів та не відмовивши у позові ІНФОРМАЦІЯ_6 з цих підстав;
- суддями безпідставно та неправильно застосовано Конвенцію ООН з позовної давності у міжнародній практиці купівлі-продажу товарів для формального обґрунтування своєї відмови у застосуванні за заявою представників відповідачів наслідків спливу позовної давності;
- суддям з матеріалів справи достеменно було відомо, що Кабінетом Міністрів України не приймалося будь-яких передбачених чинним законодавством рішень про надання гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- суддями свідомо проігноровано вимоги законодавства, відповідно до яких гарантії виконання зобов`язань суб`єктів господарювання надаються лише на підставі рішень Кабінету Міністрів України у формі постанов;
- судді достеменно знали, що копія листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 та копія листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 не містять даних про надання Урядом України гарантій виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також про відсутність будь-яких інших доказів надання таких гарантій;
- судді безпідставно, завідомо усупереч фактичного змісту документів, визнали копію листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 (без Додатку, який є невід`ємною частиною цього документа) та копію листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6 на ім`я Голови Уряду Російської Федерації ОСОБА_7 доказами гарантування (поруки) Урядом України виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » перед ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- безпідставно визнавши копію листа від 26.08.1996 № 64-2298/8 (без Додатку, який є невід`ємною частиною цього документа) та копію листа від 26.08.1996 № 64-2297/8 документальним підтвердженням правовідносин гарантії (поруки), судді безальтернативно повинні були застосувати, але умисно проігнорували вимоги ст.ст. 191, 194, 196 ЦК УРСР (1963 року, втратив чинність з 01.01.2004) та статті 559 ЦК України (набрав чинності з 01.01.2004), відповідно до яких порука у будь-якому разі припинялась через рік після закінчення строку виконання зобов`язань ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (як моменту можливого виникнення права вимоги до поручителя).
Обставини постановлення суддями вищевказаних судових рішень свідчать, що вони свідомо бажали всупереч матеріальному і процесуальному законам та фактичним обставинам справи, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не могло бути і не було актом правосуддя.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
В абз. 2 пп. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, безспірне списання коштів Державного бюджету здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_24 у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
В пп. 3 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) ІНФОРМАЦІЯ_25 відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов`язання.
Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов`язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов`язання.
Згідно із пп. 8, 9 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що рішення суду, що передбачають списання коштів за видатками, бюджетні призначення щодо яких не визначені законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), підлягають оскарженню органами державної влади (органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування) в апеляційному, касаційному порядку.
Списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) на виконання рішень судів здійснюється з часу встановлення щодо таких видатків бюджетних призначень у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) або у змінах до них.
На виконання ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2011 № 845 затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників.
Тому судді знали, що для виконання в передбачений законодавством спосіб винесеного суддею господарського суду міста Києва неправосудного рішення від 19.09.2012 та складеного на його підставі судового наказу про стягнення коштів Державного бюджету України на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 , можуть виникнути перешкоди, які полягають у наявності великої кількості інших судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України, які за черговістю мають виконуватися першими, а також у відсутності бюджетних призначень та відкритих асигнувань, передбачених для виконання судових рішень про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання.
У зв`язку з цим, для забезпечення за будь-яких умов перерахування ІНФОРМАЦІЯ_20 державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 , суддя неправосудним рішенням від 19.09.2012 безпідставно зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_26 стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання саме з будь-якого виявленого рахунку, а не відповідно до вищевказаних вимог законодавства.
Натомість колегією суддів ІНФОРМАЦІЯ_22 в цій частині належної правової оцінки не надано та залишено рішення судді ОСОБА_5 від 19.09.2012 в силі.
У зв`язку з очевидними порушеннями матеріального та процесуального закону, а також невідповідністю висновків колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_22 , рішення від 03.12.2012, представниками ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_19 оскаржили це рішення до ІНФОРМАЦІЯ_27 .
В подальшому, суддями ІНФОРМАЦІЯ_27 за попередньою змовою з суддями ІНФОРМАЦІЯ_5 , суддями ІНФОРМАЦІЯ_22 та іншими невстановленим особами, з метою розтрати державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 шляхом винесення завідомо неправосудного судового рішення, рішення від 19.09.2012, залишене в силі а постанову ІНФОРМАЦІЯ_22 від 03.12.2012 залишено без змін.
У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_20 , працівники якої зобов`язані були виконувати постановлене суддею господарського суду міста Києва та залишене в силі колегією суддів ІНФОРМАЦІЯ_22 , судове рішення та виданий на його підставі судовий наказ, упродовж 28.12.2012 року здійснено часткове перерахування з Державного бюджету України коштів на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_6 у сумі 58 815 270 російських рублів, 25.10.2013 на розрахунковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_6 перераховано державні кошти у сумі 90 162 623, 69 російських рублів, а всього 148 977 893,69 російських рублів, що за курсом ІНФОРМАЦІЯ_21 дорівнює 38 676 069,12 грн., що потягло тяжкі наслідки у вигляді безпідставного та безоплатного витрачання державних коштів на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Інша частина державних коштів в сумі 3 074 377 437,14 грн., які мали бути перераховані ІНФОРМАЦІЯ_6 не була перерахована через обставини, які не залежали від волі суддів та інших співучасників кримінального правопорушення.
У подальшому, на підставі ухвали судді господарського суду міста Києва від 07.03.2014, винесеної за результатами нового розгляду за нововиявленими обставинами, рішення судді ІНФОРМАЦІЯ_23 від 19.09.2012 у справі №5011-61/11340-2012 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_19 про стягнення 3 239 652 269,73 грн. відмовлено повністю.
На даний час органом досудового розслідування призначено ряд почеркознавчих, лінгвістичних та інших експертиз документів господарської справи та аудіофайлів судового засідання, які зберігаються при матеріалах судової справи №5011-61/11340-2012 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_19 про стягнення 3 239 652 269,73 грн., а тому виникла необхідність в отриманні оригіналу зазначеної судової справи.
Водночас, зважаючи на те, що остаточні рішення в указаній господарській справі, у тому числі за нововиявленими обставинами, вже прийняті та тривалий час ніким не оскаржуються, вилучення судової справи №5011-61/11340-2012 в оригіналі не зашкодить будь-яким чином ІНФОРМАЦІЯ_28 , інтересам держави, юридичним чи фізичним особам.
Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Керуючись ст. ст. 108, 160, 162, 163, 164, 166, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Надати слідчим Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002990 тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з можливістю вилучення в оригіналі судової господарської справи № 5011-61/11340-2012 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_6 до Кабінету Міністрів України та ІНФОРМАЦІЯ_19 про стягнення 3 239 652 269,73 грн.
Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці, який обраховувати з дня постановлення ухвали слідчим суддею.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Ухвала виготовлена в 2-х примірниках:
Примірник № 1 знаходиться в матеріалах судового провадження
Примірник № 2 наданий слідчому
Слідчий суддя: ОСОБА_1