Номер провадження: 11/813/22/21
Номер справи місцевого суду: 2120/1-288/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року, відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 та 3 ст.358 КК України,

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, приватного підприємця, директора ТОВ «Металторг», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.1 ст.366; ч. 2 та 3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.358 КК України та йому призначено покарання:

-за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

-за ч.2 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За ч.3 ст.358 КК України, в редакції від 2001 року, ОСОБА_8 визнаний невинуватим і виправданий, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні цього злочину.

Цим же вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим за ч.2 ст.190; ч.1 ст.366 КК України та йому призначено покарання:

за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

за ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік, з покладеням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи.

Відповідно до статті 49 КК України, ОСОБА_10 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

За ч.2 та 3 ст.358 КК України, в редакції від 2001 року, ОСОБА_10 визнаний невинуватим і виправданий, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Ухвалено стягнути на користь ПуАТ «Swedbank» в рахунок відшкодування матеріального збитку: з ОСОБА_8 425761,59 грн., з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 солідарно 52238,41 грн.

Також, ухвалено стягнути на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Херсонській області у рахунок відшкодування витрат за проведення судових експертиз: з ОСОБА_8 3608,64 грн., з ОСОБА_10 1031,04 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Вказаний вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року відносно ОСОБА_10 в апеляційному порядку не оскаржувався.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку, ОСОБА_10 , будучи директором ТОВ «Металторг», тобто посадовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, на початку липня 2006 року в м. Миколаєві у невстановленому місці в неустановлений час, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою, всупереч визначеному законодавством України порядку отримання кредитів та порядку обігу й використання офіційних документів, умисно з метою подальшого використання завідомо підроблених документів для отримання кредитних коштів у банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Swedbank» (розташований на просп. Ушакова, 48 в м. Херсоні), власноруч підробив довідку про заробітну плату ОСОБА_11 від 19 липня 2006 року, поставивши від імені директора ТОВ «Металторг» свій підпис, надавши документу статусу офіційного і підтвердивши недостовірні відомості про те, що ОСОБА_11 працював на цьому підприємстві на посаді водія і протягом січня -червня 2006 року одержав заробітну плату на загальну суму 7555,92 грн.

ОСОБА_10 , будучи директором ТОВ «Екостар», тобто посадовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, в період із початку липня по 30 серпня 2006 року в м. Миколаєві у невстановленому місці в неустановлений час за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою всупереч установленому законодавством України порядку отримання кредитів та порядку обігу й використання офіційних документів умисно з метою подальшого використання завідомо підроблених документів для отримання кредитних коштів у банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» власноруч підробив довідку про заробітну плату ОСОБА_12 , поставивши від імені директора ТОВ «Екостар» свій підпис, надавши документу статусу офіційного й підтвердивши недостовірні відомості про те, що ОСОБА_12 працювала на цьому підприємстві напосаді менеджера і з лютого по липень 2006 року отримала заробітну плату на загальну суму 7200 грн.

Крім того, ОСОБА_8 у серпні 2006 року з метою використання підроблених документів при отриманні кредитних коштів у банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» за попередньою змовою з невстановленою особою та іншою особою, всупереч встановленому законодавством порядку обігу та використання офіційних документів, перебуваючи за адресою: вул.1 Слобідська, 8-а в м. Миколаєві, не будучи посадовою особою ПП «Діопті-Н», власноруч підробив підписи в довідках про доходи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , поставивши свій підпис від імені директора ПП «Діопті-Н» та ТОВ «Діопті-Н» і підтвердивши тим самим недостовірні відомості про розмір виплаченої заробітної плати зазначеним особам.

Також, ОСОБА_8 та невстановлена особа умисно за попередньою змовою між собою в період із початку липня по 30 серпня 2006 року усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усупереч вищевказаним порядку отримання кредитів та порядку обігу й використання офіційних документів, у м. Миколаєві у невстановленому місці в неустановлений час з метою подальшого використання завідомо підроблених документів при отриманні кредитних коштів у ПАТ «Swedbank» підробили довідки про доходи позичальників із числа мешканців м. Миколаєва: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 та ОСОБА_50 шляхом внесення до них недостовірних відомостей, а саме даних про їх працевлаштування та розмір отриманої заробітної плати.

Крім того, в той самий час ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усупереч установленому законодавством України порядку отримання кредитів з метою збагачення шляхом швидкого отримання готівки кредитних грошових коштів у м. Херсоні шляхом обману, який виразився в наданні банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» завідомо підроблених документів, а саме довідок про доходи позичальників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для підтвердження їх працевлаштування, переконали зазначених осіб отримати на своє ім`я кредит шляхом укладення кредитних договорів з ПАТ «Swedbank» на суму 10000 грн на кожного з тим, щоб кожному позичальникові було виплачено грошову винагороду за надання зазначених послуг, пообіцявши погасити кредит у банку протягом 2-3 місяців. Отримавши від цих осіб гроші на загальну суму 20000 грн, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розпорядилися грошима на свій розсуд, кредиту до теперішнього часу в повному обсязі не погасили, заподіявши ПАТ «Swedbank» матеріальної шкоди на вказану суму.

У цей же період ОСОБА_8 , переслідуючи той самий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усупереч порядку отримання кредитів з метою збагачення шляхом швидкого отримання готівки кредитних коштів у м. Херсоні шляхом обману, який виразився в наданні банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» завідомо підроблених документів, а саме довідок про доходи позичальників із числа мешканців м. Миколаєва: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_52 , ОСОБА_42 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , з метою підтвердження їх працевлаштування, переконав указаних осіб отримати на своє ім`я кредит шляхом укладення кредитних договорів із ПАТ «Swedbank» на суму 10000 грн на кожного з тим, щоб кожному позичальникові виплатити грошову винагороду за надання зазначених послуг, пообіцявши погасити кредит у банку протягом 23 місяців. Отримавши від громадян гроші на суму 428000 грн, ОСОБА_8 розпорядився грошима на свій розсуд, кредиту до теперішнього часу в повному обсязі не погасив, заподіявши ПАТ «Swedbank» матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на вказану суму, а всього на суму 448000 грн.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачувалися у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 358 КК України, в редакції від 2001 року, у використанні завідомо підробленого документа за таких обставин.

Зазначені особи за попередньою змовою між собою та невстановленою особою, в указаний період умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, усупереч порядку отримання кредитів та порядку обігу й використання офіційних документів з метою збагачення шляхом швидкого отримання готівки кредитних грошових коштів, перебуваючи у м. Херсоні, використовували шляхом надання банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» завідомо підроблені документи, а саме довідки про доходи позичальників кредитних грошових коштів із числа жителів м. Миколаєва, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 , ОСОБА_53 , ОСОБА_50 з метою підтвердження завідомо недостовірних відомостей про їх працевлаштування та отриману заробітну плату. Хоча фактично позичальники на зазначених у підроблених документах підприємствах не працювали, заробітної плати не отримували, у трудових відносинах не перебували. Надані банку довідки про доходи були використані його співробітниками при укладенні кредитних договорів, за якими позичальники з числа жителів м. Миколаєва отримали кредитні кошти.

Також органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачувалися у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 358 КК України, в редакції від 2001 року, за тих самих обставин. У вказаний період за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою повторно підробили довідки про доходи позичальників із числа мешканців м. Миколаєва: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , шляхом внесення до цих документів недостовірних відомостей, а саме даних про працевлаштування указаних осіб та розмір отриманої заробітної плати.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, в тому, що він та ОСОБА_8 у цей же період часу за попередньою змовою між собою, переслідуючи той самий мотив, усвідомлюючи протиправність своїх дій, усупереч порядку отримання кредитів з метою збагачення внаслідок швидкого отримання готівки кредитних грошових коштів, перебуваючи у м. Херсоні, шляхом обману, який виразився в наданні банківській установі АКБ «ТАС-Комерцбанк» завідомо підроблених документів , а саме довідок про доходи позичальників із числа мешканців м. Миколаєва: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_25 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , з метою підтвердження їх працевлаштування, переконали зазначених осіб отримати на своє ім`я кредит шляхом укладення кредитних договорів із ПАТ «Swedbank» на суму 10000 грн. щоб виплатити кожному позичальникові грошову винагороду за надання зазначених послуг, пообіцявши погасити кредит у банку протягом 23 місяців. Отримавши від громадян гроші на суму 428000 грн. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розпорядилися грошима на свій розсуд, кредиту до теперішнього часу в повному обсязі не погасили, заподіявши ПАТ «Swedbank» матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на вказану суму.

Вимоги апеляцій та узагальненні доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_9 подав апеляцію, в якій просив оскаржений вирок відносно ОСОБА_8 скасувати, справу повернути на додаткове досудове розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляції просив оскаржений вирок відносно нього скасувати з підстав істотного порушення кримінально процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про закриття відносно нього кримінального провадження, в зв`язку із закінченням строків давності. При цьому надав згоду на закриття кримінального провадження за нереабілітуючих обставин та просив розглянути клопотання за його відсутності.

Позиція учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_7 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження. Зазначив, що в подальшому ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим строки давності переривалися.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінальної справи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статті 376, ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року, апеляційний суд за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, скасовує обвинувальний вирок та закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із ст. 11-1 КПК 1960 року є обов`язковим.

Статтею 49 Кримінального Кодексу України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Аналіз вказаної норми права свідчить, що передбачений нею вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності лише трьох умов:

1. закінчення зазначених у законі строків;

2. не ухилення особи від слідства або суду;

3. не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

За змістом ст.49 КК України закінчення строків давності є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо вона звернулася до суду з таким клопотанням.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.358 КК України.

Згідно із санкцією ч.4 ст.190 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжкого злочину.

Відповідно до санкції ч.2 ст.358 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачено покарання у виді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, що, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку.

Зазначені епізоди кримінальних правопорушень ОСОБА_8 вчинив в період з початку липня 2006 року по 30 серпня 2006 року, тобто, станом на час апеляційного розгляду закінчилися встановлені пунктами п.2), 5) ч.1 ст.49 КК України строки давності.

Дані про те, що ОСОБА_8 ухилявся від слідства або суду в матеріалах кримінальної справи відсутні.

Під час апеляційного розгляду прокурор стверджував про те, що ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності, а тому строк давності переривався, посилаючись на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2018 року та ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2020 року.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що, відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2018 року, ОСОБА_8 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.205; ч.5 ст.27, ч.3 ст.212; ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Також, відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2020 року, ОСОБА_8 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що у даній кримінальній справі необхідно застосовувати диференційовані строки давності по інкримінованим ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням, а саме строки, встановлені пунктами п.2), 5) ч.1 ст.49 КК України

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що 11 листопада 2020 року Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №455/229/17 роз`яснив, що про згоду особи на звільнення її від кримінальної відповідальності за ст.49 КК може свідчити чітко сформульована нею вимога в апеляційній скарзі, а також окреме клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності.

Таке розуміння солідаризується з інтерпретацією принципу юридичної визначеності (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якою сплив строку давності є правом правопорушника уникнути відповідальності.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме те, що злочини, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 були вчинені в період часу з липня 2006 року по 30 серпня 2006 року і на теперішній час минув 15-річний строк давності, а також, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 у своєму клопотанні зазначив про те, що він розуміє наслідки закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, апеляційний суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальна справа стосовно нього на підставі ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року підлягає закриттю.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінальної справи слід задовольнити, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2,3 ст.358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо нього скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року.

Керуючись ст.11-1, 365, 366, 376, 377, КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2012 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.190 КК України на підставі п.5) ч.1 ст.49 КК України та за ч.2 ст.358 КК України на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.190; ч.2 ст.358 КК України, на підставі ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4