У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2021 Справа №607/20279/21

(провадження № 1-кс/607/6594/2021)

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 18 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

08 листопада 2021 року дізнавач, за погодженням із прокурором, звернулась до слідчого судді з вказаним клопотанням, в якому просила накласти арешт на:
*автомобіль «Volkswagen LT 28 2400», 1987 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 ;
*ключі від вищевказаного автомобіля;
*свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ;
*причіп марки SDС моделі TR-28, д.н.з. НОМЕР_5 (попередній Д.Н.З. НОМЕР_6 ), який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 ;
*трактор колісний марки Т-150, д.н.з. НОМЕР_7 , 2016 року випуску, із заводським № НОМЕР_8 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_6 .
Крім цього, для проведення необхідних слідчих дій, просила дозволити їх зберігання на території спеціального арешт-майданчика, що знаходиться за адресою: вул. Бережанська, 44Б, м. Тернопіль.
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18 січня 2021 року до Тернопільського РУ поліції надійшла ухвала по справі № 607/21950/20 про внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7 не виконує умов договорів оренди транспортних засобів та не сплачує оренду за їх використання. За даним фактом 18 січня 2021 року, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 2015 році ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , увійшовши в довіру до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом шахрайства заволодів їх транспортними засобами, а саме мікроавтобусом марки «Volkswagen LT 28», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , трактором колісним марки «Т-150», д.н.з. НОМЕР_7 та причтом д.н.з. НОМЕР_6 . Окрім цього, з показань ОСОБА_5 встановлено, що з 2020 року ОСОБА_8 після отримання ним вказаних транспортних засобів перестав сплачувати орендну за їх використання та на неодноразові звернення ОСОБА_5 повернути кошти та транспортні засоби ніяк не реагує, і місцезнаходження мікроавтобуса марки «Volkswagen LT 28», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , трактора колісного марки «Т-150», д.н.з. НОМЕР_7 та причепа д.н.з. НОМЕР_6 не повідомляє. Також було встановлено, що згідно з інформацією отриманої з регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області було здійснено переоформлення причепу марки «SDC» моделі «TR-28», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , без його згоди на гр. ОСОБА_9 жителя Вінницької області, який після переоформлення отримав номерний знак НОМЕР_5 . Відповідно до витягу РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області власником транспортного засобу марки «Volkswagen LT 28 2400», 1987 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_10 номер шасі НОМЕР_2 , та причепа, д.н.з. НОМЕР_6 є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , який є потерпілим у кримінальному проваджені № 0000023. Власником трактора колісного марки «Т-150», д.н.з. НОМЕР_11 , 2016 року випуску, із заводським № НОМЕР_8 є ОСОБА_6 , жителька АДРЕСА_1 , що є потерпілою у кримінальному проваджені № 0000023.
Посилаючись на вищевикладене, дізнавач вказала, що з метою встановлення місця перебування вказаних транспортних засобів, а також, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на мікроавтобус марки «Volkswagen LT 28», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , причіп, д.н.з. НОМЕР_5 (попередній д.н.з. НОМЕР_6 ), які належать ОСОБА_5 та трактор колісний марки «Т-150», заводський номер НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , які є предметом кримінального правопорушення та в подальшому будуть визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Завданням арешту є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна. Беручи до уваги, що вказане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а накладення арешту забезпечить збереження речових доказів у кримінальному провадженні, просила задовольнити клопотання.
У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій зазначив, що підтримує його в повному обсязі та просив задовольнити.
Власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Неприбуття зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до таких висновків:
Сектором дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 18 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-1 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 64-1 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа.
Як вбачається із змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, власниками майна, арешт на яке дізнавач просить накласти, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відповідно до протоколів допитів потерпілих мають статус потерпілих у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, оскільки його подано неналежним суб`єктом звернення.
В той же час, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається із змісту клопотання, метою накладення арешту дізнавач зазначає встановлення місця перебування вказаних транспортних засобів, збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Однак, встановлення місця перебування вказаних транспортних засобів не є метою накладення арешту майна, відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України.
Також, дізнавачем не доведено, що вказане у клопотанні майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а відтак існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Так, на обґрунтування своїх доводів дізнавачем до матеріалів клопотання додано лише протоколи допитів потерпілих ОСОБА_6 від 02 лютого 2021 року та ОСОБА_5 від 04 жовтня 2021 року, копію договорів оренди трактора укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 10 січня 2019 року та 20 січня 2021 року, копію свідоцтва серії НОМЕР_12 про реєстрацію трактора колісного, відповіді ДГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області №13/1051-21 від 12 жовтня 2021 року та відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/13-3796 від 08 жовтня 2021 року. Водночас, жодних інших доказів дізнавачем не надано, так, як і не надано відомостей, що вищевказане майно ОСОБА_8 у добровільному порядку не надав та приховує його.
За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 98, ч. ч. 1, 2 ст. 170, ст. 173 КПК України слідчий суддя вважає, що ні дізнавачем, ні прокурором не доведено підстав і мети накладення арешту на вищевказане майно, зокрема не доведено необхідність такого арешту, а відтак, відсутні підстави вважати, що арешт на це майно, про накладення арешту на яке просить дізнавач за погодженням з прокурором, необхідний для збереження речових доказів. Дізнавачем та прокурором не доведено необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, зокрема запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З урахуванням наведеного, на думку слідчого судді, відсутні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 18 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1