Справа №591/4064/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/363/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника володільця майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому завданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000172 від 20 травня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року, клопотання старшого слідчого СУ ГУ ПН в Сумській області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна було задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , у якій мешкає підозрюваний ОСОБА_8 , а саме:

- ноутбук HP модель 15-G000SR;

- ноутбук Lenovo G505

- мобільний телефон Samsung А7 імеі, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон Nokia RM-1011 імеі НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 ;

- медична маска синього кольору;

- футболка чорного кольору.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати накладений на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку місця проживання підозрюваного ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: медичну маску синього кольору та футболку чорного кольору.

В обґрунтування своїх вимог адвокат зазначає, що обшук за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_8 було проведено на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 від 29.06.2021 р., відповідно до якої надано дозвіл на відшукування та вилучення носіїв електронної інформації, мобільних телефонів, сім карток, рукописних та друкованих записів, банківських чеків, поштових накладних, речей для пакування, фасування та зважування наркотичних речовин, прекурсорів, лабораторного та іншого обладнання що використовується для синтезу наркотичних засобів та психотропних речовин, особистих речей, що містять на собі сліди наркотичних засобів.

Вказує, що дана ухвала не надавала дозволу на вилучення особистих речей для проведення молекулярно-генетичної експертизи, тобто негласне відібрання біологічних зразків, яке проводиться відповідно та в порядку ст..274 КПК України та посилання на такий дозвіл в ній відсутній.

Крім того, зазначає, що ні протокол обшуку, ні відеозапис обшуку не містять відомостей, що на вилучених медичній масці та футболці є сліди наркотичних засобів, або інші ознаки за якими відповідно до ч.2 ст.167 КПК України дані речі відносяться до тимчасово вилученого майна. Також, на питання, у зв`язку з чим, за якими ознаками та з яких підстав вилучаються дані речі слідчий відмовився надавати відповідь, про що було зазначено у зауваженнях до протоколу та зафіксовано під відеозапис.

Вказує, що під час розгляду клопотання про накладення арешту слідчим не було надано доказів виявлення під час обшуку слідів наркотичних засобів на вилучених медичній масці та футболці. Дані речі можуть містити лише біологічні зразки ОСОБА_8 , які слідство намагається отримати в обхід порядку встановленого ст.245 КПК України, без призначення експертизи, а накладення на них арешту для проведення молекулярно-генетичної експертизи для порівняльного дослідження, це пряме порушення порядку відібрання біологічних зразків та надання дозволу на негласне відібрання зразків.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення ч.2 ст.100 КПК України, футболка та медична маска слідчим, перед пакуванням до пакету, не було проведено огляд, фотографування або відеофіксацію огляду речей, докладного опису їх в протоколі огляду, такий протокол взагалі не складався.

Також, апелянт вказує, що слідчий, підтримуючи своє клопотання, зазначив, що вилучені під час обшуку речі потрібні, зокрема, для проведення молекулярно-генетичної експертизи. В той час як клопотання слідчого та ухвала суду містять посилання на п.1 ч.2 ст.170 КПК України, згідно якої арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Апелянт посилається на те, що під час обшуку, наркотичних засобів, прекурсорів та інших речей, що вказували на те, що підозрюваний ОСОБА_8 веде діяльність з незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин не було виявлено, тому всі вилучені під час обшуку речі є тимчасово вилученим майном, дозвіл на вилучення якого судом не надавався.

Вказує, що відповідно до зауважень до протоколу обшуку вилучені ноутбук HP модель 15-G000SR є взагалі непридатним до користування, в чому слідчий пересвідчився при його огляді; ноутбук Lenovo G505 - є власністю та використовується батьком підозрюваного, на час обшуку знаходився у кімнаті його батьків, слідчим було проведено огляд інформації, яка міститься на ноутбуці, але ознак інформації, зазначеної в ухвалі виявлено не було; мобільний телефон Samsung А7 імеі, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 - належить та використовується виключно дружиною підозрюваного ОСОБА_8 , був вилучений в кімнаті, де проживає підозрюваний з дружиною та дітьми, слідчим оглянутий на предмет наявності в ньому інформації зазначеної в ухвалі, не був, тому не зрозуміло з яких підстав і за якими ознаками він відніс його до речових доказів; - мобільний телефон Nокіа RM-1011 імеі НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім- картою НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 , ним було запропоновано видати ще на початку обшуку, що зафіксовано на відео зйомці обшуку, тому телефон не був вилучений, а переданий добровільно слідчому перед особистим обшуком в приміщенні кухні, даний телефон слідчим також не оглядався; після особистого обшуку, слідчий попросив ОСОБА_8 зняти надіту на ньому футболку та маску, та повідомив про їх вилучення. З яких підстав і за якими ознаками дані речі віднесені слідчим до речових доказів і яким чином вони відносяться до мети обшуку, з якою ціллю вилучаються слідчий відмовився повідомляти, тому не зрозуміло з яких підстав та за якими ознаками він відніс їх до речових доказів і які сліди кого злочину вони містять на собі.

Тобто, вищевказані речі, окрім добровільно виданого підозрюваним мобільного телефону, не містяться в переліку речей та предметів, дозвіл на відшукання та вилучення яких надавався судом, особливо, що стосується маски та футболки, оскільки вони вилучались з метою, для якої суд взагалі не давав дозвіл на вилучення, перебувають у володінні та користуванні інших осіб, відповідно не мають на собі ознак передбачених ст. 98 КПК України.

Таким чином, на думку апелянта, висновок суду, щодо вилученого майна, особливо що стосується медичної маски та футболки, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України не підтверджується протоколом обшуку, який досліджувався судом та змістом ухвали суду про дозвіл на обшук, а тому, просила скасувати накладений арешт та визнати незаконним вилучення вказаних речей.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, пояснення представника володільця майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано повному обсязі.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000172 від 20 травня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1-3 ст. 307, ч.1, 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, реалізуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок виготовлення та збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто, діючи з прямим умислом, вступили у злочинну змову.

06 лютого 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, 07 червня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст. 307 КК України.

У ході досудового розслідування було встановлено, що свою діяльність щодо незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин ОСОБА_8 не припинив та може продовжувати зберігати вказану речовину, знаряддя та засоби, що використовуються для незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

04 липня 2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2021 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, в ході якого виявлено та вилучено речі, на які, з метою збереження речових доказів, слідчий у поданому клопотанні просив накласти арешт.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, оскільки що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та існує необхідність збереження речових доказів.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та вважає, що на час розгляду клопотання слідчого, були законні підстави для арешту зазначеному у ньому майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони жодним чином не спростовують правильність висновків суду, з врахуванням того, що накладення арешту на майно є необхідним для з`ясування усіх обставин даного кримінального провадження і запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що узгоджується з положеннями закону, з яким пов`язане вирішення питання арешту майна.

При цьому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею накладено на майно, яке не міститься в переліку речей та предметів, дозвіл на відшукання та вилучення яких надавався судом, особливо, що стосується маски та футболки, оскільки вони вилучались з метою, для якої суд взагалі не давав дозвіл на вилучення, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про наявність обставин, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майна.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, під час апеляційного перегляду вказаного судового рішення не встановлено обставин, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, крім того, арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника володільця майна без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року, якою накладено арешт на майно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4