У Х В А Л А
Справа № 285/4504/21

провадження № 1-кс/0285/1190/21

13 жовтня 2021 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський

по матеріалам кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України,
клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,
раніше судимого: 02 вересня 2003 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 21 червня 2004 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 11 жовтня 2011 року Малиновським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;17 лютого 2016 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 20 грудня 2018 року за ухвалою Бердичівського районному суду умовно-достроково на 7 місяців 9 днів;
встановив:
12.10.2021 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Своє клопотання обгрунтовував тим, що 20 серпня 2021 року близько 05 години ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись у с. Суховоля Новоград-Волинського району Житомирської області, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_4 , спрямовану на умисне таємне викрадення чужого майна із літньої кухні, розташованої в домоволодінні по АДРЕСА_1 .
У зазначений час, день і місці та за вказаних обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_4 реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшли до літньої кухні, розташованої в домоволодінні по АДРЕСА_1 , де діючи згідно злочинного плану, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, зняли навісний замок з дверей літньої кухні, який був в незачиненому стані і відчинили двері. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, через двері проникли в середину літньої кухні, звідки викрали майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: 2 консерви «Тушонка свинна» об`ємом 1 л. кожна, масло вагове 1 кг., банка меду 200 грам, м`ясо свинини вагою 10 кг., коробка цукерок марки «ROSHEN Асорті», спрей від комарів «MOSQUITALL», клей марки «505», сало 1 кг., каплі медичні «Кардіомагніл», алюмінієвий бідон об`ємом 40 л., а всього на загальну суму 2394 гривень та з викраденим майном вийшли на подвір`я домоволодіння.

В цей час в будинку прокинулася ОСОБА_7 та відчинила вікно і побачила ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які стояли з викраденими речами та намагаючись припинити злочинну діяльність останніх, стала кричати, щоб вони припинили вчиняти злочин та повернули викрадене майно.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розуміючи, що їх дії перестали бути таємними, продовжуючи здійснювати свій злочинний умисел, з викраденим майном залишили місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2394 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України.

Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 20.08.2021 року, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.
20.08. 2021 року о 17 год. 40 хв. за підозрою у вчиненні вказаного злочину в порядку ст. 209 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Суховоля Новоград-Волинського району Житомирської області.
Підозрюваному ОСОБА_4 суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду 22.08.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн., який закінчується 19.10.2021 року.

Постановою прокурора від 11.10.2021 року строки у кримінальному провадженні №0000553 від 20.08.2021 року продовжені до трьох місяців.
Клопочучи про продовження зазначеного запобіжного заходу ОСОБА_4 сторона обвинувачення зазначили про існування ризиків переховування від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлює продовження обвинуваченому виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики за період дії попередньої ухвали суду не зменшилися, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного, що виправдовує необхідність продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки закінчити досудове розслідування кримінального провадження у строк до 19.10.2021 з об`єктивних причин не можливо.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає. Підстави, за яких судом було обрано та в подальшому продовжено обвинуваченому запобіжний захід у такому вигляді не відпали, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Просили застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем проживання підозрюваного. Захисник наголосила, що з підозрюваним проведені всі необхідні слідчі дії, він активно співпрацює зі слідством, дає покази, проведений слідчий експеримент за його участі. Крім того, дії її підзахисного кваліфіковані завідомо неправильно.

Заслухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.
Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких разом із обґрунтованістю підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є підставою для застосування запобіжного заходу.
Зважаючи на надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Стороною обвинувачення доведено ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, ризики визначені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обумовлений тяжкістю можливого покарання, а також тим, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, постійної роботи та джерела доходів, проживає в сім`ї батьків, не з дружиною та малолітнім сином.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення підтверджується характеристикою, наданою за місцем проживання підозрюваного, а також його репутацією: неодноразовими судимостямиза вчинення корисливих злочинів, який маючи не зняту і не погашену судимість вчинив новий, умисний злочин проти власності, неподалік місця проживання в с. Суховоля, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та сталу протиправну поведінку.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відтак стороною обвинувачення доведено суду наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів та необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає з мотивів, зазначених вище.
Також, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне призначити заставу у мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 передбачених законом обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, враховуючи майновий, сімейний стан підозрюваного та тяжкість інкримінованого злочину.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до суду, прокурора, слідчого за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Відтак клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 177-178, 369, 371, 372, Перехідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, суд
постановив:
Клопотання слідчого ОСОБА_8 СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Суховоля Новоград-Волинського району Житомирської області запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до11 грудня 2021 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 45 400 ( сорок п`ять тисяч чотириста ) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до суду, прокурора, слідчого за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 11 грудня 2021 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозюваного з-під варти внаслідок внесення застави, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1