Справа № 487/2261/21
Провадження № 1-кс/487/4856/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000076 від 14.01.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 14.01.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України. 18.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України. Необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України. Так, враховуючи тяжкість покарання за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , працівників ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив його задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки не має наміру впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від слідства та суду. Посилання слідчого на те, що він впливав на потерпілого і свідків через адвоката Петрину не відповідають дійсності, оскільки з таким адвокатом він не знайомий, будь-яких договорів з цим адвокатом не укладав.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що тяжкість покарання не можу бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, а протягом усього часу здійснення досудового розслідування (9 місяців) спроб втечі з боку підозрюваного не було, останній самостійно прибув для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Крім того, зазначила, що ОСОБА_5 має сталі соціальні зв`язки, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід міг би утримувати підозрюваного від дій, які, на думку прокурора, може вчинити ОСОБА_5 , а в разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу у розмірі, який не буде тягарем для підозрюваного.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному упровадженні №0000076 від 14.01.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №508 о/с від 02.12.2019 ОСОБА_5 призначено на посаду о/у СКП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області з 19.11.2019, а наказом голови Національної поліції України №557 о/с від 01.06.2019 ОСОБА_5 з 31.05.2019 присвоєно спеціальне звання поліції - лейтенант поліції.
З огляду на викладене, перебуваючи на посаді о/у СКП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 1 та 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являвся представником центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, та службовою особою правоохоронного органу (поліції).
Так, під час виконання повноважень поліцейського 07.01.2021, упродовж 23:52-23:56 год., в приміщенні приймальні громадян ВП № З Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області (до організаційно-штатних змін - Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області) за адресою - Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Спортивна, З, за відсутності передбачених ст.ст. 42, 43 та 44 Закону України «Про Національну поліцію» підстав, о/у СКП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 застосував відносно ОСОБА_7 такий поліцейський захід, як фізичний вплив (сила), що виразилось у нанесенні не менше двох ударів рукою в область голови, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, а також одного удару ногою зі значною силою в область живота, внаслідок чого було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки, яке ускладнилося внутрішньочеревною кровотечою та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
18.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та таке, що спричинило втрату будь-якого органу, та ч. 3 ст. 365 КК України перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування, та спричинили тяжкі наслідки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримніальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема, протокол від 13.01.2021 прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив про спричинення йому тілесного ушкодження у вигляді розриву селезінки 07.01.2021 працівником Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в приміщенні відділу поліції; дані протоколів допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 ; дані Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених ВП №3 Вознесенського РУ ГУНП з 01.01.2021; дані висновку №143 судово-медичної експертизи ОСОБА_7 від 10.02.2021; дані протоколів від 11.02.2021, 02.04.2021 огляду відеозйомки з приміщення Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області за 07.01.2021-08.01.2021; дані матеріалів ЄО №240 від 13.01.2021 за фактом звернення ОСОБА_7 з приводу нанесення тілесних ушкоджень останньому та встановлення можливої причетності працівників поліції до вказаного факту; дані висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області № 880/14-2021 від 15.02.2021, згідно з яким факт застосування насильства по відношенню до ОСОБА_7 працівника поліції ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження; дані протоколу проведення слідчого експериментувід 04.06.2021 за участю свідка ОСОБА_20 ; дані протоколу огляду відеозапису спілкування 04.02.2021 співробітників ВІОС УКЗ ГУНП в Миколаївській області з ОСОБА_7 від 17.06.2021; дані протоколів вивчення інформації, одержаної в ході негласної (слідчої) розшукової дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ; дані протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 від 22.09.2021.
Слідчий суддя, враховуючи також положення ст. 178 КПК України, вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, хоча підозрюваний ОСОБА_5 , самостійно прибув до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років за ч. 1 ст. 121 КК, від семи до десяти років за ч.3 ст. 365 КК, останній, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при звстосуванні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушенн. Так, в ході досудового розслідування встановлено суперечність даних Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, згідно з якими ОСОБА_7 прибув до Южноукраїнського ВП 07.01.2021 о 23:15, а покинув його 07.01.2021 о 23:40, з даними відеозапису камер спостереження Южноукраїнського ВП, відповідно до яких ОСОБА_7 прибув до Южноукраїнського ВП 07.01.2021 о 23:35, а покинув 07.01.2021 о 00:00 год. Крім того, 08.04.2021 було допитано ОСОБА_7 , який пояснив, що запис «нету» в стовпці Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області «наявність чи відсутність претензій до працівників поліції» та підпис в стовпці «особистий підпис доставленого, відвідувача, запрошеного», виконані не ним, а невстановленою особою. Наведене свідчить про те, що могли бути спотворені відомості у офіційних документах з метою створення перешкод у здійсненні досудового розслідування.
Також в судовому засіданні прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконного впливати на потерпілого ОСОБА_7 та свідків у кримінальному провадженні. Зазначене підтверджується даними протоколу допиту ОСОБА_7 від 22.09.2021, під час якого останній повідомив про те, що працівник поліції на ім`я ОСОБА_24 просив його "зам`яти" всю цю справу та схиляв його до дачі показань про те, що тілесні ушкодження він одержав в побуті, а не внаслідок побиття ним, за що пропонував грощі; даними заяви ОСОБА_7 від 22.09.2021 на адресу слідчого; даними протоколів вивчення інформації, одержаної в ході негласної (слідчої) розшукової дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .
Ризики, передбачені пп. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені.
Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, окрім вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, враховує також наступні обставини: вік підозрюваного ОСОБА_5 , його стан здоров`я, перебування на лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби, і відсутність даних про неможливість знаходитися в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я; наявність постійного місця проживання у АДРЕСА_1 , де підозрюваний проживає з матір`ю та бабусею; підозрюваний розлучений, має на утриманні малолітнью дитину - ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; працював на посаді оперуповноваженого СКП Южноураїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області до березня 2021, на даний час офіційно не працевлаштований, отримує дохід від роботи за наймом; за місцем проживання підозрюваний характеризується позитивно; раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення ОСОБА_5 не повідомлено.
Таким чином, з огляду на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , враховуючи особу підозрюваного, наявність наведених ризиків, суд дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК УКраїни слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. А тому, враховуючи обставини кримінального провадження, те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який посягає на здоров`я людини, та внаслідок якого втрачено людський орган, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.10.2021 включно, з утриманням підозрюваного в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 24.09.2021.
Слідчий суддя ОСОБА_1