УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001454 від 04.11.2021 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, студента 4 курсу ЗФККТ ЗНУ, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, віднесено до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, у невстановлених досудовим слідством особи, часі та місці, придбав сорок сім згортків, які обмотані ізолентою із вказаною особливо небезпечним наркотичним засобом, з метою подальшого збуту.

Після чого, зберігаючи при собі вищевказану особливо небезпечний наркотичний засіб, ОСОБА_5 , з метою подальшого збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, 04.11.2021 року, у невстановлений досудовим слідством час, вийшов з місця мешкання, а саме з кімнати АДРЕСА_3 , де за геолокаційними даними: 47.84640, 35.14018; 47.84643, 35.14016; 47.84651, 35.14015;47.84655, 35.14009;47.84661, 35.13985; 47.84667, 35.13988; 47.84666, 35.13986; 47.84665, 35.13987; 47.84674, 35.13997; 47.84678, 35.13993; 47.84670, 35.13982; 47.84667, 35.13976; 47.84656, 35.13985; 47.84654, 35.13976; 47.84653, 35.13974; 47.84655, 35.13966; 47.84673, 35.13948; 46.84696, 35.13938, збув 18 згортків обмотані ізолентою, шляхом розкладання «закладки», із зазначеним особливо небезпечним наркотичним засобом. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на збут особливо небезпечного наркотичного засобу, направився до будинку АДРЕСА_4 , де був затриманий працівниками поліції.

04.11.2021 року о 20 годині 00 хвилин, в порядку ст.208 КПК України, та в ході особистого обшуку у ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено 29 згортків обмотаних ізолентою чорного кольору з речовиною сіро-зеленого кольору ( один із гортків упаковано в окремий паперовий конверт із пояснювальним написом та підписами учасників). Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-21/13075-НЗПРАП від 05.11.2021 року, у складі наданого матеріалу рослинного походження чіро-зеленого кольору в середині зіп-пакета загорнутого в фрагмент ізоленти жовтого кольору, вилучений 04.11.2021 року під час обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках затримання в порядку ст. 208 КПК України, за адресою м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 30 виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено канабіс, маса якої в перерахунку на суху речовину, складає 1,949 грам.

05.11.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків, вважає запобіжний захід, про який просить слідчий, занадто суворим, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, тому просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суду подав відповідні письмові заперечення на клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, підтвердив, що не має наміру переховуватися.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.11.2021 року, о 18 годині 30 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , якому 05.11.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих слідчому судді матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виходячи із тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні, існування яких підтверджується наданими слідчому судді матеріалами кримінального провадження, та обґрунтовується тяжкістю кримінального правопорушення та характером і ступенем його суспільної небезпеки.

На переконання слідчого судді, доводи прокурора обґрунтовують вірогідність уникнення підозрюваного від кримінальної відповідальності та перешкоджання кримінальному провадженню, тоді як доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує поряд з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, є студентом, раніше не засуджений.

Також, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема, дані, які характеризують підозрюваного, надані стороною захисту у судовому засіданні.

Оцінивши доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною захисту в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 наведено достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу може забезпечити запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України , домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту не виправдовує такого ступеня втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайній доставці до місця проживання і звільненню з-під варти.

Виходячи з вимог ст. ст. 197, 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування - до 06.01.2022 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 06.01.2022 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Встановити строк дії даної ухвали до 06.01.2022 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1