УХВАЛА

23 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв"язку кримінальне провадження № 0003876 від 27.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

25 листопада 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 з підстав зазначених у клопотанні та пояснив, що заявлені раніше ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати. Прокурор доводить, що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, постійного заробітку не має. З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігання вказаним ризикам прокурор просить суд клопотання задоволити та врахувати, що обвинувачений є громадянином Вірменії, а тому він може переховуватись від суду, покинувши межі держави.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки відсутні докази про існування ризиків на якій вказує прокурор.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2021 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який в поджальшому було продовжено до 26 грудня 2021 року.

За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні.

Суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним з огляду те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлюючи відповідальність може переховуватись від суду. Окрім того обвинувачений є громадянином Вірменії, в Україні постійного зареєстрованого місця проживання та місця роботи не має.

На даний час не допитані свідки у кримінальному провадженні, а тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим. Окрім того, достатньо обґрунтованими є підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи офіційно не працевлаштованим, не маючи постійного заробітку може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів суд не вбачає, з огляду на обставини вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 та наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_5 не надано доказів існування обставин, які свідчили б про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів в змозі запобігти ризикам, що передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкості злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , який є тяжким, відсутність доказів про існування міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, слід продовжити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, як альтернативного заходу, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315,331,369, 376,392,395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 23 грудня 2021 року до 21 лютого 2022 року без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вважати такою, що втратила чинність з моменту постановлення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1