Провадження № 1-кп/537/197/2021
Справа № 537/3216/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 07.04.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України,

установив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000188 від 07.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що обвинуваченому слід обрати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків. Дані ризики на даний час існують, не зменшилися та є триваючими, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти продовження тримання обвинуваченого під вартою заперечувала, оскільки зазначені прокурором ризики не обґрунтовані та не доведені. Просила обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.07.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 05.07.2021 до 02.09.2021. При обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою були встановлені такі ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого.
31.08.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 29 жовтня 2021 року.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2021 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.12.2021. При продовженні запобіжного заходу було встановлено, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «с» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Отже право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, а саме у вчинені кримінального проступку (ч. 2 ст. 125 КК України) та тяжкого злочину (ч. 2 ст. 121 КК України) за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд з дотриманням положень ст. 178 КПК України враховує особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, не одружений, не має постійного місця проживання, медичних висновків що містять докази, які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах установи попереднього ув`язнення суду не надано.
Судом встановлено, що ризик, який полягає у переховуванні від органів досудового розслідування та суду, який доведений належним чином під час обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не зник, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання. Так, прокурор стверджує, що за місцем реєстрації обвинуваченого нерухоме майно зруйноване та непридатне для проживання, дане твердження стороною захисту не спростоване. Окрім того, квартира АДРЕСА_3 в якій обвинувачений проживав, належить потерпілому ОСОБА_6 .
Так Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Бєлозоров проти Росії та України», заява № 43611/02, від 15 січня 2016 року зазначив, що відсутність місця постійного проживання могла обґрунтовано виправдати побоювання національних судів щодо можливого переховування заявника від слідства і суду (п. 133).
Окрім того ризик незаконного впливу на потерпілого також продовжує існувати, оскільки виникла необхідність в повторному допиті потерпілого. При цьому обвинувачений проживав за однією адресою з потерпілим ОСОБА_6 , який також є свідком, іншого житла обвинувачений не має.
З огляду на наведене, суд вважає, що встановлені та доведені ризики, що передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на потерпілого на даний час не зникли та не зменшились, також не спростовані стороною захисту достатніми доказами.
Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.
Зважаючи на те, що завершення судового розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є неможливим, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити на два місяці, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, беручи до уваги всі досліджені обставини справи, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого, на 60 днів, починаючи з 21.12.2021 до 24 годин 00 хвилин 18.02.2022, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 22.12.2021.

Суддя ОСОБА_1