Код суду 233 Справа № 233/5078/21
Вирок
Іменем України
11 січня 2022 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щербинівка м. Торецьк, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 11 червня 2020 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільнився 23.10.2020 по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що весною минулого року, точну дату назвати не може, оскільки не пам`ятає, проте зазначив, що це було два рази, приїхав на водойму «Динаміт», де разом з ОСОБА_9 злив воду і наловив рибу. ОСОБА_10 вже був на ставку, так як працював там охоронцем. Риби наловили приблизно 86 кг та 70 кг, трохи пожарив, решту продав. Додав, що все, що відображене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Зазначив, що йому було відомо, що ці ставки належать особі підприємцю. Рибу завантажили на автомобіль «п`ятірка» яким керував він. За продаж риби отримав 3 200 грн та 2400 грн чи 2600 грн точно не пам`ятає. Вказані кошти поділив з Роспоповим.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що навесні 2021 року домовився з ОСОБА_11 взяти рибу з водойми. Він йому зателефонував коли нікого з керівництва не було. ОСОБА_11 приїхав, загрузили йому рибу та він поїхав. Так було два рази, точну дату не пам`ятає. Наловили приблизно 50 кг та 110 кг. ОСОБА_11 продавав вказану рибу, а він залишався на ставку бо працював там різноробочим. За продаж риби особисто він отримав 400 грн. та 1100 грн.
Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, просив суворо накарати обвинувачених.
Оскільки обвинувачені в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачених та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 25 листопада 2021 року, складену стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінює як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб.
Також суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 26 листопада 2021 року, складену стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінює як високий. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Разом з тим, з урахуванням обставин вчинення злочину та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у сукупності, суд не погоджується з висновком представника персоналу органу пробації (який носить рекомендаційний характер) про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 з випробуванням можливе з огляду на наступне.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано, що останній критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, раніше судимий за аналогічний злочин до покарання у виді арешту, відбувши це покарання повністю, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері не знаходиться, за місцем проживання характеризується задовільно, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставини, що обтяжує покарання, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до нетяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді арешту у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом приймається до уваги, що останній критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітніх дітей, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставини, що обтяжує покарання, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до нетяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Беручі до уваги зазначене вище, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
По кримінальному провадженню проведено судово-товарознавчу експертизу фахівцями Донецького відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса»
Витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи, що складають 1716,10 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах з кожного на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням по справі судово-товарознавчої експертизи в розмірі 858 гривень 05 копійок з кожного.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1