Справа № 738/1319/21
№ провадження 1-в/738/180/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2021 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чернігівської області у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зарахування відбутої частини покарання в строк відбування покарання, відповідно до статті 72 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасників судового розгляду:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника установи виконання покарання - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А H О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зарахування відбутої частини покарання в строк відбування покарання, відповідно до статті 72 КК України, в якому захисник посилається на те, що ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеженням волі, яка набрала законної сили 19 серпня 2021 року, не виконується, чим порушуються права засудженого. Захисник, посилаючись на статтю 72 КК України, статті 537, 539 КПК України, просить зарахувати засудженому в строк покарання відбуту частину покарання у виді позбавлення волі з 11 серпня 2021 року до дня прийняття рішення судом першої інстанції включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Виклад позиції учасників судового провадження.
Засуджений, захисник підтримали клопотання та просили його задовольнити. Засуджений зазначив, що за станом здоров`я його два рази не конвоювали до виправного центру, і він самостійно звертався за медичною допомогою до фельдшера виправної колонії зі скаргами на здоров`я.
Представник установи виконання покарання заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ухвала суду щодо ОСОБА_3 не виконувалась через стан здоров`я засудженого, що було підтверджено фельдшером установи виконання покарань. Крім того, засуджений ОСОБА_3 висловлював небажання відбувати покарання у виді обмеження волі в ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)».
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання.
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2017 року за частиною 2 статті 187, частиною 4 статті 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Строк покарання обчислюється з моменту затримання - 09 березня 2017 року. Вищевказаним вироком засудженому ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2017 року до 22 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до частини 5 статті 72 КК України. Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2017 року набрав законної сили 21 грудня 2017 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року, яка набрала законної сили 14 грудня 2018 року, засудженому ОСОБА_3 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23 серпня 2017 року по 21 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2021 року, яка набрала законної сили 19 серпня 2021 року, засудженому ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці 17 (сімнадцять) днів.
Відповідно до Наряду Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 16 вересня 2021 року № 3/1-19037 «Про направлення особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, зі слідчого ізолятора до установи виконання покарань», засудженого ОСОБА_3 вирішено направити для відбування покарання у виді обмеження волі із ДУ «Менська виправна колонія (№91)» до ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)».
Згідно з Довідкою № 95 від 27 жовтня 2021 року, виданою ДУ «Менська виправна колонія (№91)» та листом № 16/3438 від 18 листопада 2021 року, який адресований адвокату ОСОБА_2 , конвоювання засуджених після надходження наряду від 16 вересня 2021 року здійснювалось 05 жовтня 2021 року та 09 листопада 2021 року. 05 жовтня 2021 року ОСОБА_3 на виконання наряду та ухвали суду не був конвойований у зв`язку із доповідною фельдшера медичної частини про неможливість конвоювати засудженого за медичними показаннями. 09 листопада 2021 року засуджений ОСОБА_3 не був конвойований, оскільки засуджений звернувся із заявою до начальника установи, в якій просив не конвоювати його за станом здоров`я. Фельдшер медичної частини підтвердив погіршення стану здоров`я засудженого та вказав, що цього дня засуджений конвоєм слідувати не може.
Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Відповідно до підпункту «б» підпункту 1 частини 1 статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, зокрема, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Згідно з частиною 6 статті 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього кодексу.
Положеннями статті 58 КВК України передбачено, що строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, у строк покарання за правилами, передбаченими статтею 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою та час слідування під вартою до виправного центру.
Встановлені обставини справи, свідчать про те, що ОСОБА_3 є засудженим, який відбуває покарання у виді позбавлення волі та якому невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена обмеженням волі на підставі статті 82 КК України, тому при вирішенні питання про обчислення строку покарання у виді обмеження волі та зарахування інших строків (строків відбутих покарань, часу попереднього ув`язнення, слідування до виправного центру тощо) до нього можуть бути застосовані положення статті 58 КВК України та статті 72 КК України, після прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Суд встановив, що засуджений ОСОБА_3 не прибув до виправного центру та, відповідно, не був постановлений на облік у виправному центрі, тому, враховуючи приписи частини 1 статті 58 КВК України, ОСОБА_3 не є такою особою, щодо якої почав обчислюватися строк покарання у виді обмеження волі, що, у свою чергу, унеможливлює застосування приписів частини 2 статті 58 КВК України.
Також суд встановив, що ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2021 року в частині конвоювання ОСОБА_3 до виправного центру не виконана за станом здоров`я ОСОБА_3 , а не з вини посадових осіб ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» чи з якихось інших причин.
Захисник не вказав у своєму клопотанні, які права засудженого ОСОБА_3 є порушеними, та не надав доказів щодо порушення прав засудженого ОСОБА_3 внаслідок невиконання ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2021 року.
Правила співвідношення видів покарань, які визначені у частині першій статті 72 КК України, можуть застосовуватись в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього кодексу, при цьому Загальна частина КК України не містить положень, якими передбачено можливість зарахування строків у разі неприбуття з виправної колонії до виправного центру засудженого, якому невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена обмеженням волі на підставі статті 82 КК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 , оскільки підстави для застосування положень статті 72 КК України та положень статті 58 КВК України відсутні.
Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про зарахування відбутої частини покарання в строк відбування покарання відповідно до статті 72 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту її отримання.
Повний текст ухвали складений 24 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1