печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , адвоката: ОСОБА_4 , власника майна: ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт майна.
У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник власника майна та власник майна в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, яким воно обґрунтоване, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000471 від 07.10.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 364 (чинна з 04.06.2014 до 01.070.2020) КК України.

В обґрунтування доводів клопотання cлідчий вказує, що у невстановлений слідством день та час, за невстановлених слідством обставин, директор ТОВ «Компанія Укртехекспорт» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Спаська, 31б) ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , яка є фізичною особою підприємцем та здійснює митну брокерську діяльність на підставі ліцензії на здійснення митної брокерської діяльності НОМЕР_1 , виданою Державною митною службою України, з метою організації безперешкодного здійснення незаконного експорту до Республіки Польща з території України вантажу брухту з вмістом дорогоцінних металів під виглядом «комплектів електричних консолей з електронним обладнанням» для їх подальшого дефектування та добування з експортованого вантажу дорогоцінних металів та сплавів на території Республіки Польща компанією TDM Electronics S.A. ( НОМЕР_2 , 05-555 Rembertow, ul. Spokojna 1, Tarczyn, Polska), а також з метою заволодіння коштами державного бюджету у вигляді отримання на користь ТОВ Компанія Укртехекспорт відшкодування податку на додану вартість від здійснення вказаної незаконної діяльності.

З метою документального оформлення експорту товару та його супроводу під час здійснення митного контролю, ОСОБА_7 уклав договір про надання митно - брокерських послуг від 25.07.2020 № 89/13 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка була обізнана в невірній класифікації коду товару, що експортується ТОВ Компанія Укртехекспорт під виглядом комплектів електричних консолей з електричним обладнанням, та відповідно до умов договору зобов`язана надавати послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України .

З матеріалів клопотання вбачається, що під час досудового розслідування за наявності передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством України підстав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що підставою накладення арешту є те, що відповідно до ст. 12 КК України, інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.5 ст. 191 КК України віднесено до категорії особливо тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
У зв`язку з чим просить накласти арешт на майно підозрюваної у кримінальному провадженні за № 0000471 від 07.10.2015, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на об`єкти нерухомого майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 61, 7 кв. м., реєстраційний номер нерухомого майна 101); частку 1/1 у власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 4205991, площа 58, 1 кв. м.); частку власності 2/3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а також транспорті засоби: автомобіль Volkswagen GOLF, 2015 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ); автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску, номер та серія знака НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 , шляхом заборони на відчуження та розпорядження вказаним майном.
Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не надано, жодних переконливих доводів, що арешт нерухомого майна є співмірним цілям та завданням кримінального провадження не представлено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до:

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 ;

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 ;

витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_11 ;

витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_12 , право власності на майно про арешт якого просить слідчий та прокурор зареєстровано за іншими фізичними особами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України..
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим в клопотанні та прокурором в судому засіданні не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, та враховуючи, що власник майна про арешт якого просить слідчий та прокурор змінилися, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1